AFTERPARTY
Heleďte, chci vám říct něco, co je pro mě fakt náročný.
Ale musím to udělat,
protože chci, abyste měl jasnou představu o tom, co se stane,
když vám srdce zatemní mozek.
Aha.
Víte, jak jsem dala na instagram, že jsem nejlepší spisovatelka?
Na jedné fotce jsem tam psala při svíčkách a měla luxusní pera a tak.
Zdá se, že vás to psaní baví.
Nebaví. Nenávidím to.
Do té knihy nemám ještě ani slovo.
Ty jo. Sociální média jsou fakt samá lež.
Víte proč? Neodešla jsem od policie, abych psala knihy.
Odešla jsem, protože jsem ztratila sebevědomí.
Fakt? Mně připadáte sebevědomá dost.
Jakože pořád.
Díky. Snažím se.
Poté co jsme vyřešili vraždu Xaviera, jsem měla další případ.
A víte, jaká jsem.
Ráda se dostávám do nitra případu, ráda se v něm šťourám,
dívám se na něj ze všech úhlů.
Jasně.
Tentokrát jsem se ale angažovala až moc.
Někdo zakládal požáry. Žhář. A měli jsme podezřelého.
DANNEROVÁ
Jmenuje se Leonard Vurr, je to podivín.
Je venku půl roku. Víš, za co seděl?
Přesně tak. Za žhářství, ty vole.
A má osobní vztah k dvěma ze tří lokací, na kterých hořelo.
To je fakt podezřelý.
Ten autobazar? Tam dělal.
- A ten bar? Tam mu zakázali vstup. - Co provedl?
Řekl číšnici, že ji miluje, a každý den jí začal nosit sladkosti.
To není tak hrozný.
- Dával jí karamelky Werther’s Original. - Pojďme toho šmejda dostat.
Máte rád oheň, pane Vurre?
Z vašeho pohledu soudím, že jo.
Co se vám na něm tak líbí?
Vzrušuje mě.
Aha.
Ale ne eroticky.
Duchovně.
Zažehne se i z nepatrné jiskry
a pak se šíří a šíří.
Tančí, praská a zpívá, když dojde ke svému cíli.
Olizuje ho a mění a pak se úplně vymkne kontrole.
No, se slovy to fakt umíte.
Nechtěl byste se přiznat k tomu, že jste založil pár požárů?
Nevím, o čem mluvíte.
Ale víte, vy lháři.
Kdo to sakra byl?
Můj parťák. Podle něj jste vinen.
Proč se schovává? Má nějakou vadu?
- Co? - Ne.
Tak už vím, o co jde.
Hodnej policajt, hnusnej policajt.
Nejsem hnusnej! To spíš vy!
Culpe, nikdo si nemyslí, že jsi hnusnej. Jsi krásnej zevnitř i zvenku.
Díky.
Jste spojovaný s těmi dvěma lokacemi, co lehly popelem,
- takže se vás zeptám... - Ale já...
Já už požáry nezakládám.
Věřte mi, hnusnej policajte.
Jsem mladej a hezkej.
Podle mě to neudělal.
Aha.
A slyšeli jsme to stejný? Jak říkal, že jsem hnusnej?
A jak mluvil o ohni, jako by to s ním chtěl dělat?
Říkal, že o erotiku nejde.
- Že jde o duši. - Prosím tě.
Kdo používá slovo „duchovní“, je na hrozně divnej sex.
O tom něco vím.
Už ho za žhářství odsoudili. Měl motiv na dvou ze tří lokací. Je to on.
- Nevím. Je to moc snadný. - Dannerová.
Leonard chodí k psychiatrovi, jmenuje se Quentin Devereaux.
„Tento psychiatr a autor dvou knih, Požár pod kontrolou a Kouřová clona,
je expertem na léčbu zlomyslného jednání,
včetně násilí, sexuálních deviací a pyromanie.“
No dobře, tak Leonard chodí na terapie.
Máme i my? Je super? Co chceš říct?
Proč by se snažil podpálit ty budovy, když si chce nechat pomoct?
Proč bych zveřejňoval
úsečný, anonymní komentáře na instagramu mýho bývalýho?
Terapie neřeší všechno, víš?
Vím, že se ti nezamlouvá teorie,
že ten, co vypadá provinile, to fakt udělal.
Ne každý případ je jako ten s Xavierem. Občas je vinen ten, kdo na to vypadá!
Možná jo.
Ale chci si promluvit s tím Quentinem.
To je jasný. Je sexy.
Culp se mýlil. Nezajímal mě kvůli tomu.
Chtěla jsem se dostat žháři do hlavy.
Pochopit, jak přemýšlí.
Doufala jsem, že mi s tím doktor Devereaux pomůže.
Pane doktore?
Moment.
- A 999. - Hezky, Quentine.
A 1 000.
Omluvte tu neformálnost.
Mám hrozně nabitý kalendář. Musím cvičit o polední pauze.
Většinou se takhle s lidmi nesetkávám.
Mně to nevadí.
Myslím, že se ještě neznáme.
- Ještě ne. Jsem... - Detektiv Dannerová.
Vy mě znáte?
No jasně. Ta vražda Xaviera.
Ten případ mě velmi zajímal.
Motiv toho vraha,
jeho falešný pocit křivdy, zadržovaný vztek.
Já myslela, že se zabýváte deviantním chováním.
No, zabývám se hlavně zápalem.
Jo, do čeho jste zapálená vy, detektive Dannerová?
Do pravdy.
A čeho se bojíte?
Že ji nebudu mít.
Co je špatného na tom nemít pravdu?
Chtěla jsem se vás zeptat na něco ohledně Leonarda Vurra.
Je to můj pacient.
O moc víc vám toho říct nemůžu. Musím zachovávat mlčenlivost.
Tomu rozumím, ale je podezřelý ze žhářství.
Paní Dannerová, pracuji s pacienty, aby si své touhy uvědomili,
dokázali je ovládnout a aby neovládly ony je.
Leonard už požáry nezakládá.
Jo, to nám říkal taky, ale chtěla bych vědět něco víc.
Pojďme spolu na večeři.
Dělám na případu. To by bylo naprosto neprofesionální.
Chcete pochopit myšlení žháře?
Tak jsem ten, co vám dá to, co chcete a co potřebujete.
Nebyl to dobrej nápad, ale šlo jenom o večeři.
Jasně.
Snad mě nepodrobujete psychoanalýze,
to je moje práce.
To jste maloval vy?
Je to můj koníček. U malování vypnu.
Máte fakt talent a ony jsou fakt nahý.
Tohle mám rozmalované.
Byla by z vás skvělá modelka.
Já myslela, že jde o pracovní večeři.
Tak pojďme pracovat.
Pane doktore, povězte, jak si vás může někdo jako Leonard dovolit?
Určitě nejste levnej.
Jako psychiatr mám schopnosti,
díky nimž můžu přijímat široké spektrum klientů.
Taky rád pracuji zadarmo.
Já taky ráda pracuju zadarmo.
Žháři jako Leonard nemají zálibu v ohni samotném.
Líbí se jim, jaký v nich oheň vyvolává pocit.
Cítí jeho moc.
Pracoval jsem s Leonardem na tom, aby si tu potřebu přiznal
a aby si to vzrušení, které vyhledává, našel v něčem méně destruktivním.
Tak co ho baví teď?
Karaoke.
Fakt?
A co si rád střihne?
Tu o ohni od Williama Joela, „We Didn’t Start the Fire“.
Vy moc vařit neumíte, co?
Mám jiné záliby.
A jaké?
Sex.
Fakt? Obyčejnej sex?
Všechny podoby sexu.
Dalo by se říct, že jsem pyroman. Ale místo ohně mám rád sex.
Na to existuje slovo.
Vyprávím já.
No, já mám sex taky ráda.
Předveďte mi to.
Něco pro mě udělej.
Tak, plácni mě do prsíčka.
Co? Mám tě praštit do hrudi?
Plácni mě do prsíčka.
Dobře.
Jo. Víc. Znovu.
Ty vole.
Líbí? Jo.
Můžeme toho nechat?
Co? Sotva jsem se do toho dostala.
Potřebuju vědět, že jste ho plácala přes prsíčka?
Sex k té historce patří.
Vyšetřovala jsem ty požáry,
ale jeden erotickej požár zuřil i mezi mnou a Quentinem.
Dobrý, chápu. Nepotřebuju to slyšet dopodrobna.
Vás plácání nebere?
- Ne. - Tak dobře.
Ahoj.
Dobrý?
Ani ne.
Snažím se pomoct Grace, ale nějak v tom plavu.
Pamatuješ, jak jsi nám dělával ty speciální palačinky, když jsme byly malé?
V sobotu jsme naše nechávali dlouho spát. Jak jsme tomu říkali?
- Dutch baby. - Dutch baby. No jasně.
- Je vidět, že cestuješ. - Ale ony pocházejí ze Seattlu.
Uměl bys je ještě udělat? Mám hroznej hlad.
Můžu to prubnout.
- Super, srandastrejda mě zachrání. - Jo.
Posílal jsi nám pohlednice z celého světa,
ale nevím, proč jsi vlastně cestoval.
Byl jsem neposedný. Svět mě přitahoval.
S Grace jsme myslely, že děláš špiona.
- Ale to já bohužel nejsem. - To přesně by špion řekl.
Jsi dobrá.
- Řekni mi to tajemství. - Asi ne.
Travisi, to je durman?
- Ahoj, jak je? - Proboha.
Položte ten čaj, člověče.
Ale ne, to není... Je to...
Moment. Provádím experiment.
Vítám vás v laborce. Ten jedovatý čaj, co uvařil vrah.
Jaké speciální znalosti musel mít, aby ho uvařil?
Sehnal jsem ty rostliny
a instrukce mi sdělil můj dobrý kamarád Reddit.
A voilà. Uvařit ho není až tak těžký.
- Jak poznáte, že je uvařený správně? - Přece tak, že jsem se napil.
Proboha.
Co? To nic. V klidu. Mikrodávkuju.
Podle uživatele RedPill69
jde v malých dávkách o mírný halucinogen
bez vedlejších účinků. Žádná paralýza ani smrt...
Dobře, Travisi, ale kolik je malá dávka?
Travisi, kolik jsi toho vypil?
No jenom trošku. Jenom jsem si loknul.
- Usrknul. - Tak loknul, nebo usrknul?
- To nevím! No ty vado! - Ale ne.
Vypil jsem toho moc?
Možná že jo. To nevíme.
A do prdele! To jsem dělat nemusel.
Nepochčiju se?
- To je dost možný. - Nevím.
- Panebože. To ne. - Tak.
Byla jsem na zemi v kuchyni, v každé ruce jednu vařečku,
a mačkala jsem mu ten jeho kulatej, vypracovanej zadek.
Důkladně.
- To je krátká verze? - Jo.
Pak jsme se pustili do ledničky.
Víc.
Líbí? Jo.
Těstoviny. Jo.
Tomu říkám vydařená pracovní večeře.
Chtěl jsem, abys pochopila, jak s Leonardem pracuju.
Děláš s ním tohle?
Myslíš, že mi sex jde?
Lepší jsem nezažila.
A psychiatr jsem ještě lepší.
Poznám, kdy lže a kdy ne. A on nelže.
Ty ho pustíš?
Nemůžeme ho tu držet, není víc důkazů.
Včera jsem se navíc sešla s jeho psychiatrem.
A přesvědčil mě, že Leonarda už oheň nerajcuje.
Fakt?
Rajcoval, ale teď ho bere karaoke.
- Karaoke? - Jo.
Snad neruším.
Doktor Devereaux. Ráda vás zase vidím.
Leonard mě uvedl do kontaktů pro případ nouze, tak ho odvezu.
Chtěl jsem vás přijít pozdravit. Takže zdravím.
Zdravím.
Půjdu podepsat jeho propustku.
Proboha. Tys s ním píchala.
No a? Vždyť se na něj koukni.
Neříkej, že ty bys mu nedal.
Jistěže dal. Za sex s ním bych klidně i položil život.
Ale to je jedno. Je teď součástí případu.
To, že má obří péro, nemůže...
Má obří péro?
Menší střední. Je to fakt dobrý.
- Ideální. - Není to tak náročný.
Takový má mít přítel.
- Prostě akurátní. - Funguje stejně.
Ale to je fuk. Nenech se tím ovlivnit.
Nenechám.
- Ahoj. - My už půjdeme.
Tak se uvidíme pak?
Chci se s tebou podělit o další moudra
ohledně toho, jak přemýšlí pyroman.
Ta moudra znějí dost důležitě.
A navíc pořád ještě musíme chytit žháře.
Sakra. Do háje. Pardon, spálil jsem se.
No, díky, že jste mě pustili.
To přece...
On to neudělal.
Jsi moc zaujatá, Dannerová. Jsi jako Leonardova ruka.
- Taky se spál... - Nic neříkej. Ne!
- Neříkej to. - Spálíš se.
Quentinovi jsem ale neodolala.
Kolik ta košile stála?
Hodně.
- Chci ji z tebe strhnout. - Udělej to.
Panebože. Už to zase děláte.
To je jasný. Ale mluvili jsme i o tom případu.
Potěšení a bolest se prolínají.
Na rušné křižovatce. Hodně se na ní troubí.
Je tam jenom jeden semafor, ale ten nefunguje.
Nikdo neví, kdy stát a kdy jet.
Tak jeďme.
Oblíkneme si tu reflexní vestu,
vezmeme praporky a budeme mávat a prostě pojedem, bejby.
Pamatuješ, jak jsem říkal, že oheň je mocný?
Vidíš?
Oheň má nad tebou moc. Je vzrušující si prohodit role.
Souhlasíš s tím, abych na tebe nakapal horký vosk?
Díky, že ses nejdřív zeptal.
Sakra!
Svolení je neskutečně sexy.
To jo. Teď já.
Svaž mě, abych nemohl nic dělat.
Chci, abys mi tu svíčku vylila přímo sem.
Jedno moje prsíčko má rádo plácání.
To druhý má rádo vosk.
Tak. Končím.
Bál jsem se, že tenhle den přijde.
Ta vzducholoď padá!
Prostřelila ji střela z bambitky Augustuse Abernathyho.
Ne!
Chvíli jsem dělal šamana a používal ayahuascu.
Dovol. Pojď.
- Co mě to čeká za pokušitelku? - Dívej se na mě!
Vidíš jenom bludy.
Třikrát se nadechni nosem.
Správně. A vydechuj pusou.
Ne!
Musím naskočit do velocyklu.
To je něco s hiphopem?
Ne, to je steampunkový slang.
Nechte to na mně. Pozor.
- Nazdar, příteli. - Tak jo.
Hele! Pojedu tím velocyklem s tebou.
- Hezky! Už se nekymácíme. - To je...
Pokračuj.
Jdu udělat palačinky jako protijed.
Věděla jsem, že je Travis trochu divnej,
ale proč by se otrávil?
To je přece hrozně nebezpečný.
Ale na Grace to zabralo, no ne?
Podívám se, jestli nám tady nenajdu lítající ryby.
Tak.
Sice tady vůbec nechci být, ale je to fantastické.
Pak jsme ty svíčky pálili ostošest, jestli mi rozumíte.
Až Sebastian dovolá, přijede policie.
- Nemáme čas. - No dobře, no.
- Přeskočím na konec. - Díky.
Tak.
Díky za náhled do mysli žháře.
Teď musím najít našeho pachatele.
Když toho člověka nezastavím, Dairy Freeze nebude poslední, co podpálí.
Já nevěděl, že shořela restaurace Dairy Freeze.
Nepřišlo mi to možný.
Je to mléčný bar.
Shořelo to tam fakt rychle. Proč?
To nemůžu říct. Překročil bych tím profesní hranice.
Heleď, jestli máš pacienta, kterej ohrožuje ostatní,
musíš mi to říct.
Když jsem vezl Leonarda domů,
zeptal jsem se ho, jak oslaví, že jste ho pustili.
Říkal, že zajde do Sing Singu.
- Do té věznice? - Do karaoke baru.
Překvapil mě, protože na něj prý byli zlí.
Přesně řekl:
„Byli na mě hnusní stejně jako v Dairy Freeze.
Vlítnu tam a upustím páru.“
Já myslel, že „vlítnu“ znamená, že tam bude zpívat, ale...
Sakra.
Dairy Freeze jsme s Leonardem zatím nespojili.
Ale nedává to smysl. On to překonal. Vím to.
- Tady Culp. - Culpe, měl jsi pravdu.
Neměla jsem ho pustit.
Zajdi k němu, jestli není doma. Já jdu do Sing Singu.
- Do věznice? - Ne, do karaoke baru.
Tak.
Poslyš, omlouvám se.
Myslel jsem, že jsem lepší psychiatr.
Není to jenom tvoje chyba.
Já myslela, že jsem lepší policajt.
Byla jsem na sebe nasraná, že mě zaslepil
ten neuvěřitelnej, božskej sex s Quentinem.
Že jsem neviděla zřejmou pravdu.
Pořád jsem doufala, že šlo jenom o nedorozumění.
Ale on tam byl a dělal potíže.
Slez z toho pódia, prosím tě.
Teď není řada na tobě. Má zpívat Wayne.
Zapiš se do pořadníku jako ostatní.
Mám mikrofon, mám moc!
Leonarde! Na slovíčko.
Sakra.
Naplácám ti na holou, nechci tě tady honit!
Skok do publika.
Jo.
- Já nic neudělal! - Tak proč jsi utíkal?
To je obtěžování.
Chtěls ten klub dneska podpálit?
Říkám, že už to nedělám. Zápal jsem probudil leda v publiku.
- Fakt, jo? - Co?
Viděla jste mě. Dával jsem si to.
Koukla jsem mu do kufru.
TERPENTÝN
Počkat. To není moje. Já jsem to tam nedal.
Máš kufr plný akcelerantu hoření.
- Ale ne. - Zatýkám tě.
Věřte mi. Není to moje!
Na kolena!
Bylo mi hrozně. Byla jsem unavená a naštvaná na sebe.
Neměla jsem na syrovej, intenzivní, zvířecí sex vůbec náladu.
Ale musela jsem Quentinovi říct, co se s jeho pacientem stalo.
- To jsi ty? - Jo.
- Jak to šlo? - Dostali jsme ho.
Našli jsme důkazy v kufru jeho auta.
Chudák Leonard. Zklamal jsem ho.
Selhali jsme oba.
Ne, vyřešila jsi to. Já ti dal dílky a tys je poskládala.
To jo.
Ale bez tebe bych to nedokázala.
Tomu říkám pracovní večeře.
...rádo vosk.
Můj koníček.
Máte fakt talent a ony jsou fakt nahý.
- To je šmejd. - Panebože.
- Ten žhář byl on. - Ten zasranej žhář byl on.
Co bylo pak?
Zdravím, tady Culp.
Hlasovku už nikdo nepoužívá. Napiš mi, ty blbče.
Já říkal, že není hotový.
Fakt jsi...
Dobře jsi zachytil ženské tvary.
Jak jsem říkal. Potřeboval jsem modelku.
Pojďme do postele.
Pamatuješ, jak jsme se poznali a já se tě zeptal, do čeho jsi zapálená?
Do pravdy.
A čeho se nejvíc bojíš?
Že ji nebudu mít.
Dnešní den pro tebe musel být těžkej.
Tak já ho ještě zhorším.
Co?
Co to sakra děláš?
Došlo ti to kvůli tomu terpentýnu?
Cože?
No tak. Neurážej mě.
Bylo to dobrý krytí.
Nikdo se malíře nebude ptát, proč smrdí terpentýnem.
Správně.
Popravdě to není tak, že jsem pyroman, který má místo ohně rád sex.
Sexuálně mě vzrušuje jenom oheň.
A pro terapeuta
je fakt snadný najít pitomce, na kterýho to hodit.
Já myslela, že to chceš nějak neškodně ventilovat.
Ventiluju to takhle. Hasím svoji žízeň po ohni.
Pak to všechno hodím na Leonarda,
protože s každým tím místem má spojitost.
Byl to dokonalej plán.
Ale pak u mě zaklepala Dannerová, ta darebná policajtka.
Improvizoval jsem.
Bylo by moc průhledný, kdybych řekl, že to udělal on.
Lhals mi!
Víš, co je na tomhle to nejlepší?
Dají se tím nejenom ředit barvy.
Dají se tím i mazat chyby.
Ale no tak.
Ten zvrhlej sex jsem si s tebou fakt užil.
Já taky.
Pomozte mi někdo!
Pomoc!
Po...
- ...moc! - To je šílenej příběh.
To teda. Píchala jsem se žhářem a vůbec to netušila.
Byla jsem moc zaujatá. Nebyla jsem objektivní.
Jeho menší střední péro bylo tak dobrý,
že mě ani nenapadlo Quentina podezírat.
A to stejný teď děláte i vy.
Neřekl bych, že to je úplně jedna ku jedné.
Pícháte se žhářkou.
A když ji pícháte,
tak začnete tušit, že to je žhářka, až bude pozdě.
Dobře. Jsem moc zaujatej.
Musíte se rozhodnout, jestli chcete o Edgarovi zjistit pravdu,
nebo ochránit příbuzné své přítelkyně,
i za cenu, že vrah uteče.
Jo, rozumím.
Takže jste byla připoutaná k posteli.
Hořelo tam. Jak jste unikla?
Jo tohle.
- Pomoc! - Dannerová? Proboha! To je peklo!
- Proboha! - Culpe? Co tady děláš?
Nechalas mi v hlasovce nejdelší zprávu mýho života.
Všechno jsem slyšel. I Quentinovo přiznání.
I to, jak jste se líbali na krk. Všechno.
Tak pojď sem a dostaň mě ven!
- A proč tady asi tak jsem? - Jo. Tak.
Co ti zlomit palec a pak ruku vyvlíct?
Ne, žádný lámání nebude.
Na stolku je lubrikant.
Kápni mi ho na zápěstí, rozetři
- a pak tu ruku vytáhnu. - To nejde.
Jsi kolegyně. Tohle je erotika. Lubrikant.
Tahle situace není erotická!
Nepřijde mi to až tak jasný!
Musíš mě z tý posraný...
Nakloň se. Střelím do nich.
Ustřelíš mi ruku, vole. Ne!
Věř mi. V kurzu jsem střílel nejlíp.
S babičkou a dědečkem jsme chodili lovit.
Přestaň se vrtět. Přes ten kouř začíná být blbě vidět.
Když tak teda střel do čela postele.
Dělej! Nemáme moc času!
Dannerová, nic nevidím!
Když nevidíš, nestřílej!
A když kašleš, tak taky nestřílej!
Ty ses trefil, parťáku!
Dannerová?
Sakra. Já tě vynesu.
Tak jo. Ještě že jsi zhubnul.
Vůz 6 zasahuje.
Mám tě, parťáku.
Už jde.
- Hledej přeživší. - Mám tě.
Jsi nejlepší.
Leonarda pustili, ale Quentin pláchnul.
Byla to má chyba, tak jsem dala výpověď.
Tak to mě mrzí.
Jo, dost mě to rozhodilo.
Pak jste zavolal a já si říkala, že je to šance být zase jako dřív.
Popravdě jsem o vás doteď nepřemýšlel jako o člověku,
který o sobě pochybuje nebo se něčeho bojí.
To je dost hnusný.
Jo, je to hrůza. Omlouvám se.
Moje chyba. Ale chápu vás.
Helfnu vám dostat se zpět.
- To neříkejte. - Už to nikdy neřeknu.
Hned jak jsem to řekl, snažil jsem se to odříct.
Chci říct, že tenhle případ vyřešíme, ať povede kamkoliv.
I kdyby to mělo být k Zoëiným příbuzným.
Kde začneme?
S mámou, co něco tají, nebo strýcem a tou podezřelou sklenicí?
Můžeme začít Ulyssesem, prosím? Připadá mi to míň děsivý.
Tak.
Omlouvám se. To byla pitomost.
Pro boha živýho. Tohle teda fakt nedoporučuju.
Zdá se, že už jsi čistej, takže neumřeš.
Pohlédnul jsi Bohu do oken, kamaráde.
Díky.
Máš příjemnou ruku.
A ta vynikající vaječná palačinka mi zachránila život.
Jsi hrdina. Oba jsme dnes hrdinové.
Tys udělal snídani a já dokázal,
že ten jed tady mohl připravit v podstatě kdokoliv.
No jo.
Stačí jenom horká voda a konvice.
- Můžu si přidat javorovýho sirupu? - Jasně.
Mám rád, když mi někdo přidává, když jím ještě první porci.
Grace, dej si taky.
Vše pokračuje hladce. Žádné zádrhely. Dokončíme to.
Musí to být hned.
Kdo je tu?
Haló?
Mám tě!
Překlad titulků: Karel Himmer