Klausyk, man išties sunku tai pasakoti, aišku?
Bet privalau tą padaryti,
nes noriu, kad aiškiai suprastum, kas nutinka,
kai leidi jausmams aptemdyti tau protą.
Gerai.
Pameni tą įrašą instagrame, kad dabar esu kiečiausia rašytoja?
Kad turiu daug žvakių, įmantrių rašiklių ir panašaus šūdo?
Atrodo, tau labai patinka būti rašytoja.
Ne. Nekenčiu to.
Tai knygai dar neparašiau nė žodžio.
Aišku. Socialiniai tinklai tikrai pilni melo.
Ir žinai, kodėl? Neišėjau iš policijos tam, kad rašyčiau knygas.
Išėjau, nes praradau pasitikėjimą.
Tikrai? Nes man atrodo, kad labai pasitiki savimi.
Visą laiką.
Ačiū. Stengiuosi, kad taip atrodytų.
Bet po to, kai išaiškinome tą Ksavero žmogžudystę, buvo kita byla.
Žinai, kokia aš.
Man patinka giliai kapstytis, suprasti,
pažiūrėti iš visų pusių.
Aišku.
Šį kartą priėjau per arti.
Įvyko daug gaisrų. Tai buvo padegimai. Turėjome įtariamąjį.
LIEPSNOJANTI DANER
Jo vardas - Lenardas Vuras, tikras keistuolis.
Išėjo iš kalėjimo prieš šešis mėnesius, spėk už ką sėdėjo?
Teisingai. Padegimą, bliamba.
Jis asmeniškai susijęs su dviem iš trijų sudegusių vietų.
Labai įtartina.
Naudotų automobilių atstovybė? Kažkada jis ten dirbo.
Ir baras? Buvo iš ten išmestas.
- Jam liepė niekad nebegrįžti. - Ką jis padarė?
Pasakė padavėjai, kad ją myli,
kasdien nešdavo jai saldainių.
Nematau nieko blogo.
„Werther's Originals“ saldainius.
Prispauskim tą šunsnukį.
Tau patinka ugnis, pone Vurai?
Iš veido matau, kad patinka.
Kuo tau patinka ugnis?
Ji mane užveda.
Aišku.
Ne seksualiai.
Dvasine prasme.
Man patinka, kaip ji įsiplieskia nuo mažiausios trinties
ir paskui vis auga.
Šoka, traška ir dainuoja, kai susitinka su daiktu,
laižo jį, transformuoja, kol praranda kontrolę.
Aišku, moki pakalbėti.
Gal norėtum, nežinau, prisipažinti, kad sukėlei keletą gaisrų?
Nesuprantu, apie ką kalbate.
Aišku, supranti, melagi.
Kas čia, po velnių?
Mano partneris. Jis galvoja, kad tu kaltas.
Kodėl jis slepiasi? Jis ką, suluošintas?
- Ką? - Ne.
Gerai, suprantu, kas vyksta.
Čia, tipo, geras policininkas ir bjaurus policininkas?
Aš ne bjaurus. Tu bjaurus!
Kalpai, niekas negalvoja, kad tu bjaurus. Esi gražus tiek vidumi, tiek išore.
Ačiū.
Klausyk, siejame tave su dviem vietomis, kurios supleškėjo praėjusią savaitę,
- tad norėčiau paprašyti... - Gerai, aš ne...
Aš nebekeliu gaisrų.
Patikėk manimi, bjaurus policininke!
Gerai jau, esu berniukiškai gražus.
Nemanau, kad jis tą padarė.
Gerai.
Mes abu tą girdėjome? Kaip jis pavadino mane bjauriu?
Ir kad apie ugnį kalbėjo taip, lyg norėtų ją išdulkinti?
Jis sakė, kad ne seksualiai.
- O dvasiškai. - Tik nereikia.
Žinok, tie, kas mėgsta sakyti „dvasiškai“, užsiima keistu bjauriu seksu.
Patikėk, žinau tai.
Be to, jis jau teistas už padegimus,
dviejose iš trijų vietų turėjo motyvą. Jis tą padarė.
- Nežinau. Per daug paprasta. - Daner.
Lenardas lankosi pas psichiatrą, jo vardas Kventinas Devero.
„Psichiatras bei knygų „Valdoma ugnis“ ir „Aprūkęs veidrodis“ autorius
Kventinas Devero gydo piktybinį elgesį,
įskaitant smurtą, seksualinius nukrypimus ir piromaniją.“
Gerai, Lenardas lankosi pas psichiatrą.
Visi turėtume lankytis. Terapija - puikus dalykas. Ką nori pasakyti?
Kodėl vyrukas, kuris kreipėsi pagalbos, degintų tuos pastatus?
Kodėl aš vis dar rašinėju
įžeidžiančius anonimiškus komentarus savo buvusio vaikino instagrame?
Terapija visko neišsprendžia, aišku?
Daner, žinau, kad nemėgsti teorijos,
kad vyrukas, kuris atrodo kaltas, išties yra kaltas,
bet ne visos bylos primena Ksavero nužudymą.
Kartais tas, kuris atrodo kaltas, ir yra kaltas!
Galbūt.
Bet aš noriu pakalbėti su tuo Kventinu Devero.
Žinoma, nori. Tik pažvelk, koks jis.
Kalpas klydo. Ne todėl juo susidomėjau.
Norėjau perprasti padegėjo mąstymą,
suprasti, kaip jie mąsto.
Tikėjausi, kad gyd. Devero man padės.
Gyd. Devero?
Minutėlę.
- 999... - Gerai, Kventinai.
1 000.
Atleiskite, kad nesilaikau formalumų.
Dienotvarkė įtempta, tad sportuoju per pietų pertrauką.
Paprastai su naujais žmonėmis toks nesusitinku.
Aš nieko prieš.
Nemanau, kad man teko laimė su jumis susipažinti.
- Ne, neteko. Aš... - Detektyvė Daner.
Girdėjote apie mane?
O, taip. Ksavero nužudymas.
Domėjausi ta byla.
Žudiko motyvai,
jo klaidingas neteisybės pojūtis, užslopintas pyktis.
Galvojau, specializuojatės netinkamo elgesio tyrimuose.
Mano specializacija - aistra.
Taip. Kokia jūsų aistra, detektyve Daner?
Būti teisiai.
Ir ko jūs bijote?
Būti neteisi.
O kuo blogai būti neteisiai?
Norėjau užduoti jums kelis klausimus apie Lenardą Vurą.
Jis - mano pacientas.
Daugiau nieko negaliu pasakyti. Gydytojo konfidencialumo sutartis.
Suprantu, bet jis įtariamas net keliais padegimais.
Detektyve Daner, dirbu su pacientais, kad jie priimtų savo troškimus,
juos suvaldytų, o ne būtų jų valdomi.
Lenardas nebepadeginėja.
Taip, jis mums tą sakė, bet norėčiau sužinoti daugiau.
Tuomet pavakarieniaukime.
Tiriu bylą. Būtų labai neprofesionalu.
Norite suvokti, kaip mąsto padegėjai?
Tuomet aš esu tas žmogus, kuris duos jums tai, ko norite ir ko jums reikia.
Žinojau, kad tai nėra gera mintis, bet tikėjausi, kad tai tebus vakarienė.
Aišku.
Tikiuosi, netaikai man psichoanalizės,
nes tai - mano darbas.
Tu juos visus nutapei?
Tai - hobis. Išvalo mintis.
Esi labai talentingas, o jos - labai nuogos.
Ką tik pradėjau tapyti šitą.
Manau, būtum puikus modelis.
Tikėjausi, kad tai bus dalykinė vakarienė.
Tuomet negaiškime.
Taigi, gydytojau, sakykit,
kaip toks vyrukas kaip Lenardas Vuras įperka tokį psichiatrą kaip jūs?
Jūs turbūt nepigus.
Mano kaip psichiatro galimybės
leidžia man priimti įvairiausius klientus.
Kartais patinka dirbti už dyką.
Aš irgi mėgstu tai, kas už dyką.
Tokių padegėjų kaip Lenardas aistra nėra ugnis.
Jo aistra yra jausmas, kurį sukelia ugnis.
Jos galia.
Dirbau su Lenardu, kad jis priimtų savo poreikį tai aistrai
ir surastų kitas ne tokias agresyvias alternatyvas,
kurios sukeltų tą galingą jaudulį.
Tai kokia yra jo naujoji aistra?
Karaokė.
Tikrai?
Ir kokia daina jam labiausiai patinka?
Viljamo Džoelio „We Didn't Start the Fire“.
Nesi labai patyręs virėjas, tiesa?
Mano aistra slypi kitur.
Ir kurgi?
Sekse.
Tikrai? Tiesiog sekse?
Visokios rūšies sekse.
Turbūt mane būtų galima vadinti piromanu. Tik vietoje ugnies turėtų būti seksas.
Žinai, tam yra terminas.
Aš tau pasakoju istoriją.
Aš irgi mėgstu seksą.
Parodyk.
Noriu, kad kai ką man padarytum.
Gerai. Noriu, kad trenktum man per spenelį.
Ką? Nori, kad trenkčiau tau į krūtinės raumenis?
Trenk į spenelį.
Gerai.
Gerai, stipriau. Dar kartą.
Gerai. Gerai, stipriau. Dar kartą.
O, šūdas.
Tau patinka? Taip.
Gerai, galime liautis?
Ką? Tik įsijaučiau.
Man tikrai būtina klausytis, kaip tapšnoji tam bičui spenelius?
Seksas - istorijos dalis.
Be ugnies, kurią tyrinėjau,
tarp manęs ir Kventino liepsnojo erotinė ugnis.
Taip, suprantu. Tik man nebūtina žinoti visų smulkmenų.
Nedomina spenelių tapšnojimas?
- Ne. - Puiku.
Labas.
Viskas gerai?
Nelabai.
Stengiuosi padėti Greisei, bet nelabai žinau, ką darau.
Pameni, kaip vaikystėje mums kepdavai
tuos skanius blynus?
Kai šeštadienio rytais leisdavome mamai ir tėčiui pamiegoti.
Kaip jie ten vadinosi?
- Skryliai. - Skryliai. Žinoma.
Keliautojas po pasaulį.
Tiesą sakant, skrylius išrado Europoje.
Manai, galėtum jų iškepti? Nes mirštu iš bado.
Manau, galiu pamėginti.
- Nuostabu. Šdėdė visus išgelbės. - Taip.
Žinai, vis atsiųsdavai mums atvirukų iš įvairiausių pasaulio kampelių,
bet taip ir nežinau, kodėl mus palikai.
Niekaip neradau ramybės. Pasaulis mane šaukė.
Matai, mudvi su Greise manėme, kad tu esi šnipas.
Deja, aš ne šnipas.
Būtent taip ir sakytų šnipas.
Labai gerai.
- ...paslaptį. Pasakyk man. - Abejoju.
Travisai? Čia durnaropė?
- Labas. Kaip jums sekasi? - Die...
Dieve mano.
Nelįsk prie arbatos, žmogau.
O, ne. Tai ne... Aš... Tai...
Minutės pertraukėlė. Tai - eksperimentas.
Sveiki atvykę į laboratoriją. Nuodinga arbata, kurią pagamino žudikas.
Taigi, ką ypatingo reikia žinoti, kad paruoštum tokią arbatą?
Taigi, paėmiau žiedus
ir paskaičiau, ką rašo mano senieji forumo bičiuliai.
Ir voilà. Tikrai nesunku paruošti.
Iš kur žinai, kad gerai paruošei?
Nagi, juk paragavau.
Dieve mano.
Ką? Ne, ne, nesijaudinkit. Vos lašelį.
Vienas forumo dalyvis rašė,
kad nedidelės dozės sukelia lengvas haliucinacijas,
kito pašalinio poveikio nėra, jokio paralyžiaus, mirties ar...
Gerai, Travisai, kokio dydžio buvo tas tavo lašelis?
Travisai, kiek išgėrei?
Truputį, kokį gurkšnelį.
Mažą gurkšnelį.
Gurkšnelį ar mažą gurkšnelį?
- Nežinau. Po galais! - O, ne.
Per daug išgėriau?
Turbūt per daug išgėriau. Mes nežinom.
Šūdas! Šito buvo galima išvengti.
Aš apsisysiosiu?
- Labai gali būti. - Nežinau.
- O Dieve. O, ne. - Gerai.
Ir štai, gulėjau ant virtuvės grindų, rankose laikiau po mentelę
ir spaudžiau jo apvalią raumeningą sėdynę.
Gerai velėjau.
- Ir čia trumpa pasakojimo versija? - Taip.
Tada iššlavėme šaldytuvą.
Dar.
Patinka? Taip, patinka.
Makaronų žmogus. Taip.
Tai bent dalykinė vakarienė.
Norėjau, kad kuo giliau suprastum, kokį darbą dirbu su Lenardu.
Darai tą su Lenardu?
Manai, aš geras meilužis?
Pats geriausias.
Psichiatras aš dar geresnis.
Ir aš žinau, kada jis meluoja, o kada - ne. Jis nemeluoja.
Paleisi jį?
Negalime jo čia laikyti, jei neturime daugiau įrodymų.
Be to, vakar susitikau su jo psichiatru,
ir jis mane įtikino, kad Lenardui ugnis neberūpi.
Tikrai?
Anksčiau rūpėjo, bet dabar jį veža karaokė.
- Karaokė? - Taip, karaokė.
Tikiuosi, nesutrukdžiau.
Gyd. Devero, labai malonu vėl jus pamatyti.
Lenardas įrašė mane į artimų žmonių sąrašą,
tad parvešiu jį namo.
Norėjau užsukti pasisveikinti. Taigi, labas.
Labas.
Verčiau nueisiu pasirašyti išleidimo dokumentus.
Dieve mano. Tu dulkinaisi su psichiatru.
Ir kas? Pažvelk, koks jis.
Nesakyk, kad tu nieko su juo nedarytum.
Žinoma, daryčiau. Viešai nusižudyčiau, kad nors kartą su juo sugulčiau.
Bet ne, nesvarbu. Dabar jis - bylos dalis, aišku?
Negali leisti, jog tai, kad jis turi didelį...
O didelį?
Vidutinio dydžio. Labai gerą.
- Matai, tokį, kokio tu nori. - Mažiau streso kūnui.
Mėgstu vidutinius.
- Kaip Auksaplaukė. - Tinka.
Bet esmė ne čia. Neleisk, kad tai užtemdytų tau protą.
Neleisiu.
- Ei. - Mes jau eisime.
Tai pasimatysime?
Norėčiau dar giliau pakalbėti
apie piromanų mąstymo subtilybes.
Tos subtilybės, rodos, labai svarbios.
Be to, vis dar reikia sučiupti padegėją.
Bliamba. Šūdas. Atleiskit, nusideginau.
Bet kokiu atveju, ačiū, kad mane paleidžiate.
Na...
Jis to nepadarė.
Tu per daug priartėjai, Daner. Nudegsi, kaip...
- kaip... - Ne, nesakyk taip. Ne!
- Nesakyk taip. Tai... Ne. - Tu nudegsi.
Bet aš negalėjau atsispirti Kventinui.
Ar brangūs šitie marškiniai?
Labai brangūs.
- Noriu juos nuo tavęs nuplėšti. - Plėšk.
Dieve mano, tu vėl užsiiminėji seksu.
Taip, po velnių. Bet mes taip pat kalbame apie bylą.
Malonumas ir skausmas susikerta.
Ir ta sankryža - labai intensyvi. Visi pypsi.
Stovi tik vienas šviesoforas ir jis neveikia.
Tad niekas nežino, reikia sustoti ar važiuoti.
Sakyčiau, važiuokim.
Užsimeskime tas ryškias liemenes,
pasiimkime vėliavėles ir mojuodami jomis
judėkim į priekį, mielasis.
Ar pameni, kad sakiau, kad ugnis reiškia galią?
Matai?
Ugnis tave pavergia, todėl pavergti ugnį - jaudinantis pojūtis.
Ar sutinki, kad užlašinčiau ant tavęs karšto vaško?
Ačiū, kad paklausei.
Po galais!
Sutikimas toks seksualus.
Taip. Dabar - mano eilė.
Noriu, kad mane surištum, ir aš negalėčiau priešintis.
Noriu, kad vašką užlašintum čia.
Vienam mano speneliui patinka pliaukštelėjimai.
Kitam - vaškas.
Gerai, aš daugiau nebegaliu.
Bijojau, kad ateis ta diena.
Dirižablis krenta,
jį pervėrė Ogasto Abernačio muškietos kulka.
Ne.
Kurį laiką buvau šamano garbės padėjėju.
Leiskite man. Ateik.
- Ko laukia ta viliokė? - Ei! Pažiūrėk į mane! Pažiūrėk į mane.
Tai, ką matai, regi tavo proto akis.
Dabar triskart giliai įkvėpk pro nosį.
Štai taip. Iškvėpk per burną.
Ne!
Turiu nueiti iki velomobilio.
Čia hiphopas?
Ne, tai stimpanko slengas.
Aš susitvarkysiu. Visi, pasitraukit.
- Nagi. Čiukabu. - Gerai.
Klausyk, važiuosiu su tavimi velomobiliu.
- O, taip. Minam, minam. - Tai...
Tęsk.
Einu iškepsiu skrylių, kad jie sugertų nuodus.
Žinojau, kad Travisas truputį keistas,
bet kad nuodytųsi?
Juk tai labai pavojinga.
Jis tikrai atkreipė Greisės dėmesį, tiesa?
Einu pažiūrėsiu, gal surasiu mums skraidančių žuvų.
Štai.
Žinai, visai nenoriu čia stovėti, bet labai įtraukė.
Taigi, deginome žvakę iš abiejų galų,
jei supranti, apie ką aš.
Klausyk, kai Sebastianas baigs skambinti, atvyks policija.
- Neturime daug laiko. - Gerai jau.
- Pereisiu prie pabaigos. - Ačiū.
Taigi...
Ačiū, kad leidai pažvelgti į padegėjo protą.
Dabar paieškosiu tikrojo padegėjo.
Jei jo nesustabdysiu, „Pieno baras“ nebus paskutinė vieta, kurią sudegins.
Nežinojau, kad padegė „Pieno barą“.
Jei atvirai, nemaniau, kad tai įmanoma.
Juk ten daug ledų.
Taip, supleškėjo kaip degtukų dėžutė. Kodėl taip sakai?
Negaliu pasakyti. Būtų neprofesionalu.
Klausyk, jei tavo pacientas kelia grėsmę kitiems,
turi man pasakyti.
Kai tą vakarą vežiau Lenardą namo,
paklausiau jo, kaip norės atšvęsti savo išlaisvinimą.
Pasakė, jog ketina važiuoti į „Sing Sing“.
- Kalėjimą? - Karaokės barą.
Nustebau, nes jis buvo sakęs, kad su juo negražiai elgėsi.
Manau, jei tiksliai, jis pasakė:
„Jie su manimi elgėsi kaip tie šūdžiai iš „Pieno baro“.
Nueisiu pas juos ir nuleisiu garą.“
Galvojau, kad jis kalba apie dainavimą. Bet...
Šūdas.
„Pieno baras“ buvo vienintelė vieta, kurios negalėjome susieti su Lenardu.
Negali būti. Jis įveikė savo bėdą. Žinau, kad įveikė.
- Kalpas. - Kalpai, tu buvai teisus.
Aš susimoviau, paleisdama Lenardą.
Užvažiuok į jo namus, pažiūrėk, ar jis ten. Aš nuvažiuosiu į „Sing Sing“.
- Į kalėjimą? - Ne, į karaokės barą.
Gerai.
Klausyk, atleisk.
Galvojau, kad esu geresnis psichiatras.
Ne, kaltas ne tik tu, gydytojau.
Ir aš galvojau, kad esu geresnė policininkė.
Pykau ant savęs, kad šitaip pamečiau galvą
dėl neįtikėtino žemę drebinančio sekso su Kventinu,
kad leidau sau nematyti to, kas buvo tiesiai man prieš akis.
Vis dar tikėjausi, kad tai tebuvo nesusipratimas.
Bet jis buvo ten ir kėlė triukšmą.
Lipk nuo scenos, brolau.
Ne tavo eilė. Dabar - Veino eilė, aišku?
Įsirašyk į eilę, kaip visi.
Mikrofonas - mano rankose! Galia - mano rankose!
Lenardai! Reikia pasikalbėti.
Šūdas.
Pamatysi, kas tau bus už tai, kad verti mane tave vytis!
Šuolis nuo scenos.
Taip.
- Aš nieko nepadariau! - Tuomet kodėl bėgai, Lenardai?
Tai - priekabiavimas.
Ar ketinai šįvakar padegti karaokės klubą?
Sakiau, kad nebepadeginėju, aišku?
Šįvakar liepsnojo tik scena.
- Tikrai? - Kas?
Tu mane matei. Gerai pavariau, ar ne?
Bet aš patikrinau jo automobilio bagažinę.
TERPENTINO SPIRITAS
Palauk. Jie - ne mano. Aš jų čia nedėjau.
Tavo automobilio bagažinė pilna degių medžiagų, Lenardai.
- Ne. - Tu suimamas.
Patikėk. Jos - ne mano!
Klaupkis!
Jaučiausi siaubingai.
Buvau pavargusi. Pykau ant savęs.
Visai nenusiteikusi intensyviam laukiniam seksui.
Bet norėjau pasakyti Kventinui, kas nutiko jo pacientui.
- Daner, čia tu? - Taip.
- Kaip sekėsi? - Mes jį pričiupom.
Jo automobilio bagažinėje - daugybė įkalčių.
Vargšas Lenardas. Aš jį nuvyliau.
Mes abu nuvylėme.
Ne, tu sučiupai kaltininką. Aš pasakiau kelis dalykus.
Tu juos sujungei.
Taip.
Be tavęs nebūčiau to padariusi.
Tai bent dalykinė vakarienė.
...patinka vaškas.
Tai - hobis.
Tu labai talentingas, o jos - labai nuogos.
- Šūdžius. - Dieve mano.
- Jis buvo padegėjas. - Jis buvo suknistas padegėjas.
Tai ką darei?
Taip, čia Kalpas.
Niekas nebenaudoja balso pašto. Parašyk žinutę, avigalvi.
Sakiau, kad šitas dar nebaigtas.
Tu...
Puikiai perteikei moteriškas formas.
Kaip sakiau, man reikėjo modelio.
Eime į lovą.
Pameni, kai pirmą kartą susitikome,
paklausiau tavęs, kokia tavo aistra?
Būti teisiai.
O kokia tavo didžiausia baimė?
Būti neteisiai.
Šiandien tavo diena buvo gana sunki.
Padarysiu, kad ji būtų dar blogesnė.
Ką?
Kurių galų?
Ar tai terpentinas sukėlė tau įtarimų?
Ką čia kalbi?
Liaukis. Neįžeidinėk manęs.
Labai neblogas alibi.
Niekas neklaus dailininko, kodėl jis atsiduoda terpentinu.
Teisingai.
Tiesą sakant, aš nesu piromanas, tik sekse.
Esu priklausomas nuo sekso, bet su ugnimi.
Ir kadangi esu terapeutas,
man nesunku surasti auką.
Galvojau, stengiesi surasti nepavojingas alternatyvas.
Čia mano alternatyva. Taip slopinu savo troškimą padegti.
O Lenardui teks atsakyti
už visas mano padegtas vietas.
Tai buvo tobulas planas.
Ir tuomet ant mano slenksčio
pasirodė policininkė Daner.
Teko improvizuoti.
Būtų buvę pernelyg akivaizdu, jei iškart būčiau sakęs, kad jis kaltas.
Tu man melavai!
Žinai, kuo nuostabus terpentinas?
Jis ne tik sumaišo spalvas.
Jis taip pat ištrina tavo klaidas.
Nagi.
Man tikrai labai patiko ištvirkauti su tavimi.
Man irgi.
Padėkit!
Gelbėkit!
Gel...
- ...bėkit! - Beprotiška istorija.
Žinau. Nė minties neturėjau, kad dulkinuosi su padegėju.
Nes per daug priartėjau. Nebebuvau objektyvi.
Jo vidutinio dydžio pimpalas buvo toks geras,
kad nė nepagalvojau pažvelgti į Kventiną kaip į įtariamąjį.
Ką dabar darai ir tu.
Nemanau, kad mūsų situacijos panašios.
Tu dulkiniesi su padegėju.
Ir kai dulkiniesi su padegėju,
negalvoji, kad dulkiniesi su padegėju, kol netampa per vėlu.
Gerai. Taip, aš stoviu per arti.
Klausyk, turi nuspręsti, ar nori išsiaiškinti, kas nužudė Edgarą,
ar apginti savo merginos šeimą,
net jei žudikas liktų nenubaustas.
Taip, suprantu.
Bet, gerai, buvai prirakinta antrankiais prie lovos.
Namas dega. Kaip tau pavyko ištrūkti?
O, taip.
- Padėkit! - Daner? Dieve mano, čia tikras pragaras.
- Dieve mano! - Kalpai! Ką tu čia veiki?
Palikai man ilgiausią prakeiktą balso žinutę, kokią man teko gauti
per visą prakeiktą gyvenimą.
Bet aš viską girdėjau. Girdėjau visą Kventino prisipažinimą.
Girdėjau, kaip jis iškrypėliškai bučiuoja tau kaklą - viską girdėjau.
Tuomet ateik ir ištrauk mane!
- Na jau. Ko, manai, čia atėjau? - Taip. Gerai.
Kas, jei sulaužyčiau tau nykštį ir tada kažkaip ištraukčiau ranką?
Ne, ne. Nelaužysim jokių nykščių, aišku?
Klausyk, ten ant stalo turėtų būti lubrikantas.
Užtepk ant riešo,
- ir tada kaip nors jį ištrauksime. - Ne, negaliu.
Esi mano partnerė, o tai - sekso dalis. Seksui skirtas lubrikantas.
Jokiu seksu čia nekvepia!
Kaip pažiūrėsi, mieloji!
Ištrauk mane iš tų suknistų...
Ne, ne. Atsilenk. Aš šausiu į juos.
Nutrauksi man ranką! Ne!
Klausyk, Daner, pasitikėk manimi. Šaudžiau geriausiai visame kurse.
Dažnai medžiodavau su savo bobute ir senoliu, aišku?
Gerai, tik nesimalk. Sunku ką įžiūrėti per tuos dūmus!
Tik šauk į lovos galvūgalį, gerai?
Greičiau! Neturim daug laiko!
Daner, aš nieko nematau.
Jei nematai, nešauk!
Ir jei kosti, irgi nešauk!
Tau pavyko, partneri. Tau pavyko.
Daner?
Šūdas. Aš tavimi pasirūpinsiu, partneri. Aš šalia!
Gerai. Ką gi. Gerai, kad pastaruoju metu numetei svorio.
Važiuoja 6-a mašina.
Aš tave laikau, partneri. Laikau.
Štai ji.
- Ieškokite dar žmonių. - Nesijaudink. Laikau tave.
Myliu tave, Daner.
Lenardas buvo paleistas, o Kventinas išnyko kaip dūmas.
Ir aš buvau dėl to kalta, todėl atsistatydinau.
Man labai gaila.
Taip, mane tas įvykis labai paveikė.
Tuomet tu paskambinai, ir aš pagalvojau:
„Tai gali būti mano šansas vėl būti senąja Daner.“
Žinai, jei atvirai, iki šiol niekad neįsivaizdavau tavęs kaip žmogaus,
su savo abejonėmis ir baimėmis.
Po galais, kaip žiauriai pasakei.
Taip. Ne, labai blogai. Atleisk.
Kaltas. Bet aš sutinku.
Padėsiu tau atgauti save.
- Nesakyk taip. - Daugiau taip nesakysiu.
Vos tik tai pasakiau,
pamaniau: „Susigrąžink žodžius.“
Esmė ta, kad išnarpliosime šį atvejį, nesvarbu, kuo viskas baigsis.
Net jei kalta bus Zojos šeima.
Nuo ko pradėsime?
Kažką slepiančios mamos ar dėdės su įtartina taure?
Galėtume pradėti nuo Uliso?
Bus ne taip baisu.
Štai taip.
Atleiskit. Kokia beprotybė.
Tai... Dieve mano. Beje, nerekomenduoju to daryti.
Rodos, viską išvarei lauk,
tai reiškia, kad nemirsi.
Buvai susitikęs su Dievu, bičiuli.
Ačiū.
Dieve, tavo ranka, koks nuostabus jausmas.
O tas skanutėlis sodrus blynas išgelbėjo man gyvybę, žmogau.
Esi tikras didvyris. Šiandien mes abu esam didvyriai.
Tu pagaminai šiuos pusryčius, o aš įrodžiau,
kad bet kas šiuose namuose galėjo paruošti nuodus.
O, taip.
Tereikia karšto vandens ir arbatinuko.
- Galima daugiau klevų sirupo? - Taip, žinoma.
Man labai patinka, kai atneša daugiau maisto,
nors dar nesi visko suvalgęs.
Greise, paragauk skrylių.
Einasi kaip per sviestą. Jokių kliūčių. Viską sutvarkysim.
Tai turi nutikti dabar.
Kas čia?
Ei.
Pričiupau!
Išvertė Akvilė Katilienė