НЕБЕЗПЕЧНА ВЕЧІРКА
Послухай, мені дуже важко це розповідати.
Але я повинна розповісти -
бо хочу, щоб ти чітко розумів, що буває,
коли дозволяєш своєму серцю засліпити мозок.
Ясно.
Пам'ятаєш пост в інстаграмі, де я кажу, що тепер я крута письменниця?
У мене там ще свічки, дорогі ручки, інша фігня?
Здається, вам дуже подобається писати.
Ні. Це жах.
Я не ще написала для тієї книжки жодного слова.
Ого. Соцмережі таки брешуть.
А знаєш чому? Я пішла з поліції не тому, що хотіла писати книжки.
Я пішла з поліції, бо втратила впевненість.
Серйозно? А мені ви здаєтеся дуже впевненою.
У будь-якій ситуації.
Дякую. Я над цим старанно працюю.
Але після того, як ми розкрили вбивство Ксав'єра, була ще одна справа.
А ти знаєш, яка я.
Я люблю глибоко копатися в справі, качатися в ній,
щоб відчути її з кожного боку.
Ага.
І от того разу я підійшла занадто близько.
Сталася низка пожеж. Підпалів. Ми затримали підозрюваного.
ВОГОНЬ ДАННЕР
Звати Леонард Верр, справжній дивак.
Пів року тому вийшов з тюрми. Знаєте, за що сидів?
Так-так. За підпал, курва.
А ще він пов'язаний з двома з трьох місць, де сталися пожежі.
Це й справді підозріло.
Салон уживаних машин? Він там колись працював.
А ще бар. Його звідти витурили
- й попросили більше не приходити. - За що?
Він сказав офіціантці, що кохає її,
і почав щодня носити їй цукерки.
Ну, це ніби не так і погано.
То були карамельки «Werther's Originals».
Засудимо цього сучого сина.
Любите вогонь, містере Верр?
По обличчю здогадуюся, що любите.
І чим же вам так подобається вогонь?
Він мене заводить.
Ясно.
Я не про сексуальне збудження.
Є щось духовне
у тому, як він спалахує він найслабшого тертя,
а тоді розгоряється й розгоряється.
Танцює, потріскує і співає, коли зустрічається з поживою,
облизує її, перетворює і зрештою починає безконтрольно палати.
Ну, язик у тебе добре підвішений.
Може, бажаєш зізнатись у кількох підпалах?
Не знаю, що ви маєте на увазі.
Та знаєш, брехло ти таке.
А це що за чорт?
Мій партнер. Він вважає, що ти винний.
А чому він ховається? Він потворний?
- Що? - Ні.
Я зрозумів, що це таке.
Це що, добрий коп і страшний коп?
Я не страшний. Це ти страшний!
Калп, ніхто не вважає тебе страшним. Ти прекрасний зовні й в душі.
Дякую.
Ми знаємо, що ти пов'язаний з двома будівлями, які згоріли на тому тижні,
- тому я спитаю... - Слухайте, я не...
Я більше не займаюся підпалами.
Повірте мені, страшний коп!
Та я гарний, мов юний хлопчик.
Не думаю, що то він.
Он як.
Ми з вами чули одне й те саме? Як він назвав мене страшним?
І як він говорив про вогонь - ніби хотів його трахнути?
Він сказав, що це не статеве збудження.
- Що йдеться про духовне. - Та ну.
Коли чуєте слово «духовний», то йдеться про дивний, бридкий секс.
Повірте, я знаю.
А ще він має судимість за підпал
і мотив спалити дві з трьох будівель. То був він.
- Не знаю. Занадто просто. - Даннер.
Леонард ходить до психіатра, його звуть Квентін Деверо.
«Психіатр і автор книжок "Контрольоване горіння" і "Дзеркало в диму",
Квентін Деверо - фахівець з лікування деструктивної поведінки,
зокрема насильства, сексуальних відхилень і піроманії».
Тобто Леонард ходить на психотерапію.
І нам усім варто. Бо це класно. Куди ви ведете?
Навіщо людині, яка хоче вилікуватися, спалювати ті будівлі?
Навіщо мені й далі лишати
різкі анонімні коментарі в інстаграмі мого колишнього?
Психотерапія не вирішує всіх проблем.
Даннер, я знаю, що ви не любите теорію,
згідно з якою тип, схожий на злочинця, може й справді ним бути,
але не кожна справа - це вбивство Ксав'єра.
Іноді тип, схожий на злочинця - це таки злочинець!
Можливо.
Але я хочу поговорити з цим Квентіном Деверо.
Ну авжеж. Он він який.
Калп помилявся. Він зацікавив мене не тому.
Я хотіла зазирнути в голову палія,
зрозуміти хід його думок.
І надіялася, що з цим мені допоможе д-р Деверо.
Докторе Деверо?
Момент.
- Дев'ятсот дев'яносто дев'ять... - Ох, Квентіне.
Тисяча.
Вибачте, що я в такому вигляді.
Такий щільний графік, що доводиться займатися спортом в обід.
Я не завжди отак зустрічаю нових людей.
Та я не проти.
Здається, ми ще не знайомі.
- Ще ні. Я... - Детектив Даннер.
Ви знаєте, хто я?
О так. Убивство Ксав'єра.
Мене дуже цікавила та справа.
Мотив убивці,
його необґрунтоване почуття несправедливості, прихований гнів.
Ви ж наче спеціалізуєтеся на девіантній поведінці.
Моя спеціалізація - пристрасть.
Яка у вас пристрасть, детективе Даннер?
Моя правота.
А чого ви боїтеся?
Виявитися неправою.
А що неправильного в тому, щоб бути неправою?
Я хотіла поставити вам кілька питань про Леонарда Верра.
Він мій пацієнт.
Більше я нічого не можу сказати. Медична таємниця.
Розумію. Але його підозрюють у низці підпалів.
Детективе Даннер, я працюю з пацієнтами над прийняттям бажань,
щоб вони контролювали їх, а не давали їм контролювати себе.
Леонард більше не вчиняє підпалів.
Так, він нам сказав. Але я хочу знати більше.
Тоді повечеряйте зі мною.
Я працюю над справою. Це дуже непрофесійно.
Хочете зрозуміти, як міркує палій?
Я - той, хто дасть вам те, що ви хочете й чого потребуєте.
Я знала, що ідея була погана, але подумала: «Ми просто повечеряємо».
Ясно.
Надіюся, ти не займаєшся моїм психоаналізом,
бо це моя робота.
Це все ти намалював?
Це моє хобі. Щоб провітрити голову.
Ти дуже талановитий. А вони дуже голі.
Оцю тільки почав.
Думаю, з тебе вийшла б прекрасна натурниця.
А я думала, що в нас буде ділова вечеря.
Тоді перейдімо до ділових питань.
Док, розкажи,
як же така людина, як Леонард Верр, дозволяє собі такого психіатра, як ти?
Навряд чи ти дешево береш.
Як психіатр я маю такі здібності,
що можу собі дозволити гнучкий підхід до вибору клієнтів.
А ще я люблю працювати безплатно.
Ну, я теж не беру плати.
Для такого палія, як Леонард, пристрасть - це не вогонь.
Його пристрасть - це відчуття, які дає вогонь.
Влада, якою він наділяє.
Я працював з Леонардом, щоб він прийняв свою потребу почувати цю пристрасть,
але шукав цього потужного гострого відчуття, якого так бажає,
від менш деструктивних сил.
І яка ж його нова пристрасть?
Караоке.
Серйозно?
А яка улюблена пісня?
Вільям Джоел, «We Didn't Start the Fire».
Кухар з тебе так собі.
У мене інша пристрасть.
І яка ж у тебе пристрасть?
Секс.
Серйозно? Звичайний секс?
Різний секс.
Мабуть, можна назвати мене піроманом. Тільки замість вогню я люблю секс.
Для цього є окремий термін.
Я ж розповідаю.
Та я теж люблю секс.
Покажи.
Зроби для мене дещо.
Лясни мою цицьку.
Що? Ударити по грудях?
Лясни мою цицьку.
Добре.
Сильніше. Ще раз.
Добре. Ще сильніше. Ще раз.
О чорт.
Подобається? Так.
Ну все, зупиніться.
Що? Я тільки розігрілася.
Мені точно треба слухати, як ви ляскали того чоловіка по цицьках?
Секс - частина історії.
Крім пожеж, які я розслідувала,
ще палала еротична пожежа - між мною і Квентіном.
Та ні, я зрозумів. Просто... Мені не треба всіх подробиць.
Не любиш, щоб по цицьках?
- Ні. - Добре.
Ку-ку.
Усе добре?
Не зовсім.
Хочу допомогти Ґрейс, але я не знаю, що роблю.
А пам'ятаєш, як ти готував нам
ті особливі оладки, коли ми були малі?
Щосуботи, поки мама з татом відсипалися.
Як вони називалися?
- «Голландські малюки». - «Голландські малюки». Авжеж.
Ти наш мандрівник.
Тільки «голландських малюків» придумали в Сіетлі.
А пам'ятаєш, як їх готувати? Бо я вмираю з голоду.
Я можу спробувати.
- Супер. Радько спішить на порятунок. - Так.
Ти завжди присилав нам листівки з усього світу,
але я ніколи не розуміла, чому ти поїхав.
Мені не сиділося на місці. А світ кликав мене.
А ми з Ґрейс думали, що ти шпигун.
На жаль, я не шпигун.
Саме так і сказав би шпигун.
Молодець.
- ...секрет. Кажи вже. - Та навряд.
Тревісе, це що, дурман?
- Егей. Як ви? - О бо...
О боже.
Відійди від чаю, хлопче.
О, ні-ні. Це не... Я... Це...
Тайм-аут. Це експеримент.
Ласкаво прошу в лабораторію. Отруйний чай, зварений нашим убивцею.
Які спеціалізовані знання треба мати, щоб зварити такий чай?
У мене є квіти,
коротенька інструкція від мого доброго друга - реддіта.
І вуаля. Його не так і важко зварити.
А як ти знаєш, що зварив правильно?
Друже, я його випив.
О боже.
Що? Ні-ні, не бійтеся. Я випив мікродозу.
RedPill69 стверджує,
що в малих дозах це просто помірний галюциноген
без серйозних побічних ефектів: без паралічу, смерті чи...
Тревісе, а мала доза - це скільки?
Тревісе, скільки ти випив?
Та трохи. Може, ковток.
Малий ковток.
Ковток чи малий ковток?
- Я не знаю! Йосип босий! - О ні.
Я що, забагато випив?
Можливо, я забагато випив. Ми не знаємо.
Ах ти чорт! А цього ж можна було уникнути.
Я тепер надзюрю в штани?
- Цілком можливо. - Не знаю.
- О боже. О ні. - Ну все.
І ось я в кухні на підлозі, в мене в кожній руці лопатка,
і я стискаю його круглі, накачані сідниці.
Жмакаю їх.
- Це така коротка версія? - Ага.
А потім ми вчинили набіг на холодильник.
Ще.
Подобається? Ага, подобається.
Макаронний чоловік. Так.
Ніфігова вийшла ділова вечеря.
Я хотів, щоб ти повністю зрозуміла, яку роботу я проводжу з Леонардом.
Ти робиш таке з Леонардом?
По-твоєму, зі мною дуже добрий секс?
Кращого в мене не було.
А психіатр я навіть кращий.
Я знаю, коли він бреше, а коли - ні. І він не бреше.
Ви його випускаєте?
Ми не можемо тримати його без додаткових доказів.
До того ж учора я зустрілася з його психіатром,
і він переконав мене, що Леонард більше не поведений на вогні.
Серйозно?
Він був поведений, а тепер любить караоке.
- Караоке? - Так, караоке.
Надіюсь, я не заважаю.
Докторе Деверо, як приємно знову вас бачити.
Я контактна особа Леонарда в критичних ситуаціях.
Тому везу його додому.
Вирішив зайти привітатися. Тому привіт.
Привіт.
Треба підписати документи про вихід з тюрми.
Господи боже. Ви трахалися з психіатром.
І що? Глянь на нього.
Не кажи, що ти не дав би такому мужику.
Авжеж, дав би. Я публічно наклав би на себе руки заради сексу з ним.
Але це неважливо. Він причетний до справи, розумієте?
Не можна, щоб лише через його величезний пру...
А прутень величезний?
Середньо-малий. Дуже добрий.
- Такий і потрібен. - Тілу так легше.
Можна брати за бойфренда.
- Як у казці про ведмедів. - Працює ж.
Але це неважливо. Не втрачайте об'єктивності.
Не втрачу.
- Гей. - Ми вже йдемо.
Побачимося пізніше?
Хочу поділитися ще й іншими думками про...
тонкощі розумових процесів піромана.
Схоже, це якісь дуже важливі тонкощі.
До того ж нам і досі треба схопити палія.
Ай! Бл***. Чорт. Вибачте, обпікся.
Що ж дякую, що відпустили.
Слухайте...
Він цього не робив.
Даннер, ви перейшли в особисту площину. І, як руки Леонарда,
- ви обпечете... - Ні, не кажи. Не кажи!
- Не кажи цього. Це... Ні. - Ви обпечетеся.
Але я не могла встояти перед Квентіном.
Це дорога сорочка?
Дуже дорога.
- Хочу зірвати її з тебе. - Давай.
О боже, ви знов займаєтеся сексом.
Ще б пак. Але ми й справу обговорювали.
Задоволення й біль перехрещуються.
І на тому перехресті - жвавий рух. Усі сигналять.
Там лише один світлофор, і він не працює.
Тому ніхто не знає, коли їхати, а коли зупинятися.
Я думаю, треба їхати.
Надіти яскравий жилет,
причепити прапорці, розмахувати ними
і рухатися вперед, котику.
Пам'ятаєш, я сказав, що вогонь - це влада?
Розумієш?
Вогонь має над тобою владу, тому так приємно помінятися місцями.
Ти згодна, щоб я покрапав на тебе гарячим воском зі свічки?
Дякую, що спитав.
Прокляття!
Згода - це до хріна сексуально.
Так. Тепер моя черга.
Зв'яжи мене, щоб я не міг опиратися.
Вилий свічку прямо сюди.
Одна з моїх цицьок любить ляпаси.
А друга любить віск.
Усе, я так більше не можу.
Я боявся, що цей день настане.
Дирижабль падає...
його пробив постріл Авґуста Абернаті з мушкетона.
Ні.
Я трохи побув почесним шаманом церемонії аяуаска.
Я спробую. Ану давай.
- Яка спокусниця мене чекає? - Глянь на мене! Дивися.
Те, що ти бачиш - це твоя уява.
Зроби три глибокі вдихи носом.
Отак. Видихай ротом.
Ні!
Треба знайти велоцикл.
Це що, хіп-хоп?
Ні, він говорить стімпанковим сленгом.
Я розберуся. Усі відійдіть.
- Гей, Чакабу. - Добре.
Слухай, я поїду з тобою на велоциклі.
- Так. Стабілізуємося. - Це...
Продовжуй.
Піду приготую млинці, вони поглинуть отруту.
Я знала, що Тревіс трохи дивний,
але нащо себе труїти?
Це ж так небезпечно.
Але ж він привернув до себе увагу Ґрейс.
Піду пошукаю для нас летючої риби.
Та куди ж ти?
Знаєш, дуже не хочеться тут бути, але це так захопливо.
І от ми палимо свічку з обох кінців,
якщо розумієш, про що я.
Слухайте, Себастіан завершить переговори, і приїде поліція.
- Часу обмаль. - Ну добре.
- Перестрибну на кінець. - Дякую.
Отже...
Дякую тобі, що дав зазирнути в голову палія.
А тепер треба йти шукати нашого палія.
Якщо я його не зупиню, то підпалом кафе «Молочна крига» усе не скінчиться.
А я не знав, що згоріла «Молочна крига».
Я й не думав, що таке можливо.
Це ж «Молочна крига».
Ага, там усе моментально згоріло нафіг. А що?
Не можу сказати. Я порушу професійні стандарти.
Слухай, якщо хтось із твоїх пацієнтів небезпечний для людей,
ти зобов'язаний мені сказати.
Коли я відвозив Леонарда додому,
то спитав, як він відсвяткує звільнення з-під варти.
Він сказав, що збирався завітати в «Сінґ-Сінґ».
- Це ж в'язниця? - Караоке-бар.
Я ще здивувався, бо він сказав, що там йому нагрубили.
Здається, він так сказав:
«Вони там усі справжні козли, як і в "Молочній кризі".
Заскочу туди, випущу пару».
Я подумав, що «заскочу» означає просто «піду поспіваю». Але...
Чорт.
Тільки «Молочну кригу» ми не пов'язали з Леонардом.
Не розумію. Він це пережив. Я ж знаю.
- Калп. - Калп, ти мав рацію.
Я облажалася з Леонардом.
Їдь до нього додому, подивися, чи він там. Я їду в «Сінґ-Сінґ».
- У в'язницю? - Ні, в караоке-бар.
Добре.
Слухай, мені жаль.
Я вважав себе кращим психіатром.
Ні, справа не лише в тобі, док.
Я теж вважала себе кращим копом.
Я була на себе зла, що так захопилася
неймовірним сексом з Квентіном, який перевернув мій світ
і так засліпив мене, що я не побачила очевидного.
Та я тішила себе надією, що просто сталося непорозуміння.
КІМНАТА СІНҐ-СІНҐ
Але він був там - і поводився погано.
Спустися зі сцени, бро.
Тепер не твоя черга. Зараз черга Вейна, чуєш?
Запишись у чергу, як усі.
Мікрофон у мене! Я командую!
Леонарде! Треба поговорити.
Чорт.
Ти в мене отримаєш за те, що доводиться за тобою бігти!
Стрибок зі сцени.
Так.
- Я нічого не робив! - Чому ж ти тікаєш, Леонарде?
Це домагання.
Ти планував сьогодні спалити караоке-клуб?
Та я ж казав, що більше такого не роблю.
Крім сцени я нічого не запалював.
- Серйозно? - Що?
Ви ж мене бачили. Непогано ж було?
Але я обшукала його багажник.
ТЕРПЕНТИН
Чекайте. Це не моє. Я такого сюди не клав.
Леонарде, в тебе багажник легкозаймистих речовин.
- Ні-ні. - Тебе заарештовано.
Повірте мені. Це не моє!
На коліна!
Я почувалася жахливо.
Я втомилася. Була на себе зла.
Зовсім не в гуморі для грубого, палкого тваринного сексу.
Але я повинна була сказати Квентіну, що сталося з його пацієнтом.
- Даннер, це ти? - Так.
- Як усе пройшло? - Ми його взяли.
Знайшла купу доказів у багажнику його машини.
Бідний Леонард. Я не виправдав очікувань.
Ми обоє не виправдали.
Ні, ти ж схопила злочинця. Я дав тобі шматочки пазла.
І ти його зібрала.
Так.
Без тебе я б цього не змогла.
Нічого собі ділова вечеря.
...любить віск.
Це хобі.
Ти дуже талановитий. А вони дуже голі.
- Ну й мудак. - О боже.
- То він був палієм. - Він був тим сраним палієм.
І що далі?
Алло, це Калп.
Ніхто вже не користується голосовою поштою. Пиши смску, ідіот.
Я ж казав, що ця ще не завершена.
Тобі...
Ти вдалося передати тут жіночі форми.
Я ж казав: мені потрібна натурниця.
Ходімо в ліжко.
Коли ми познайомилися,
пам'ятаєш, я спитав, яка в тебе пристрасть?
Моя правота.
А твій найбільший страх?
Виявитися неправою.
Мабуть, сьогодні в тебе був дуже важкий день.
Я зроблю його ще гіршим.
Що?
Якого біса?
Ти здогадалася, побачивши терпентин?
Що ти таке кажеш?
Та перестань. Не ображай мене.
Прикриття було непогане.
Ніхто не питатиме в художника, чому він пахне терпентином.
Саме так.
Правду кажучи, я насправді не піроман стосовно сексу.
Я сексоголік, але стосовно вогню.
А як психотерапевту
мені надзвичайно легко знайти лоха, на якого можна все повісити.
Я думала, твоя мета - знаходити здоровий вихід.
Це і є мій вихід. Я вгамовую своє бажання палити.
А звинувачують Леонарда,
коли кожна будівля, яку я спалюю, виявляться з ним пов'язана.
То був ідеальний план.
А потім у мої двері постукала коп Даннер,
яка не грає за правилами.
Довелось імпровізувати.
Було б занадто очевидно, якби я просто сказав, що він винний.
Ти мені збрехав!
Знаєш, чому ця рідина така чудова?
Вона не просто розчиняється у фарбі.
Вона ще й стирає помилки.
Та перестань.
Мені справді подобалося займатися з тобою вигадливим сексом.
І мені теж.
Рятуйте!
Ря...
- ...туйте! - Божевільна історія.
Знаю. Я трахалася з палієм і навіть про це не здогадувалася.
Бо я занадто зблизилася зі справою. Утратила об'єктивність.
Його середньо-малий член був такий добрий,
що я навіть не подумала розглянути Квентіна як підозрюваного.
І ти зараз робиш так само.
Не думаю, що ситуації абсолютно аналогічні.
Ти трахаєшся з палієм.
А коли трахаєшся з палієм,
ти не здогадуєшся, що трахаєшся з палієм, аж поки не стає пізно.
Ясно. Так, я занадто близько.
Тобі треба вирішити, чи ти хочеш дізнатися, хто справжній убивця Едґара,
чи ти хочеш захистити сім'ю своєї дівчини,
навіть якщо тоді не буде покарано вбивцю.
Ага, я зрозумів.
Але чекайте, ви були прикуті наручниками до ліжка.
Квартира горить. Як ви вибралися?
О, так.
- Рятуйте! Рятуйте! - Даннер? О боже, тут пекло.
- Боже мій! - Калп! Що ти тут робиш?
Ви лишили мені найдовше голосове повідомлення
в моєму триклятому житті.
Я все чув. Чув, як Квентін зізнався.
Чув, як стрьомно він цілував вас у шию. Я чув усе.
То йди сюди й звільни мене!
- Ага. Нащо, по-вашому, я приїхав? - Авжеж. Давай.
Може, зламаємо вам великого пальця, а потім якось отак витягнемо?
Ні-ні. Пальців ніхто не ламатиме.
Там десь на столі стоїть змазка.
Змасти мені зап'ястя, розмаж...
- ...і так я витягну руку. - Ні, я не можу.
Ви моя партнерка, а це для сексу. Це змазка для сексу.
Тільки ситуація аж ніяк не передбачає сексу!
Це сіра зона, сонечко!
Витягни мене з цих довбаних...
Ні-ні. Відхиліться. Я їх відстрілю.
Чувак, ти відстрілиш мені руку. Ні!
Даннер, довіртеся мені. Я був найкращим стрільцем у класі.
Я ходив на полювання з мамою і татом, ясно?
Ану не крутіться. Стає погано видно через дим!
Якщо вже стріляєш, стріляй у спинку ліжка, чуєш?
Швидше! Часу в нас небагато!
Даннер, я не бачу!
Якщо не бачиш, не стріляй!
Якщо не можеш перестати кашляти, теж не стріляй!
Ти зміг, партнере. Ти зміг.
Даннер.
От чорт. Я тебе витягну, партнере. Тримайся!
Отак. Ну от. Добре, що ти трохи схуд.
Шоста на місці.
Я тебе тримаю, партнере. Тримаю.
Он вона.
- Шукайте вцілілих. - Не бійся. Я тримаю.
Я вас люблю, Даннер.
Леонарда відпустили, а Квентін як у воду канув.
То була моя вина, тому я звільнилася.
Як прикро.
Я сильно через усе це переживала.
А потім подзвонив ти, і я подумала:
«Можливо, це мій шанс знов стати тією Даннер, як колись».
Якщо чесно, я, мабуть, ніколи не розглядав вас як реальну людину:
ну, із сумнівами й страхами. До цієї миті.
Чорт, оце безсердечність.
Ага. Це дуже погано. Вибачте.
Тут я винний. Та можете на мене покластися.
Я допоможу вам віднайти себе.
- Не кажи такого. - Більше ніколи не казатиму.
Знаєте, от тільки я сказав,
одразу подумав: «Поверни слова до рота».
Суть у тому, що ми розкриємо цю справу, хоч би куди вона вела.
Навіть якщо вбивця - хтось із рідних Зої.
З кого почнемо?
З мами з секретом чи з дядька з підозрілою склянкою?
Можна ми почнемо з Уліса?
Він мене не так сильно лякає.
Це тобі.
Вибачте. То було божевілля.
Це... О боже. До речі, не рекомендую такого робити.
Здається, твій організм уже очистився -
значить, ти не вмреш.
Ти побачив обличчя Бога, друже мій.
Дякую.
Боже, і ваша рука теж приємна.
А ця смачна яєчна оладка врятувала мені життя, чувак.
Ти справжній герой. Мабуть, ми обидва герої.
Ти зготував сніданок, а я довів,
що будь-хто в цьому домі міг приготувати цю отруту.
О, так.
Потрібна ж лише гаряча вода й чайник.
- Можна мені ще кленового сиропу? - Авжеж.
Люблю, коли дають добавку,
поки ти ще їси першу порцію.
Ґрейс, тобі треба з'їсти оладку.
Усе йде чітко. Поки що без ускладнень. Ми це зробимо.
Треба, щоб уже зараз.
Хто тут?
Агов.
Попався!
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька