Kurš grib ēst?
Mēs izcepām.
- Ja gribat, vienu paņemiet. - Ēst ne.
Vedēj! Varu piedāvāt holandiešu mazulīti?
Nav pirmā reize, kad man to piedāvā.
Cits konteksts. Ogļhidrāti?
- Tonnām. - Nē.
Labi.
Mūsu bezbailīgais izmeklētājs.
Kas tas ir?
Jautrocis Jūlisīss izcepa savus slavenos holandiešu mazulīšus. Beigts var palikt!
Tā ne... Tu saproti, ko es domāju.
Tie tiešām labi smaržo.
Tas tāpēc, ka paniņu vietā pielēju nedaudz kumisa.
- Tā. Tikai ne uz mazulīšiem. - Nē.
Man tā garša vēl ir mutē.
Zoja. Varam aprunāties?
- Ak nē. Kas noticis? - Nu...
Mums jāiztaujā tavs tēvocis.
- Ko? - Un, iespējams, tava mamma.
Un varbūt tavs tētis.
Kāpēc? Tas būs zemē nomests laiks.
Tāpēc, Zoja, ka es nevaru kniebties ar dedzinātāju.
Ko tas nozīmē?
- Tas ir ļoti garš un atklāts stāsts. - Man tas nav jāzina.
Taču es zinu, ka Sebastjans tūlīt būs pabeidzis darīt to, ko dara.
Atbrauks policija,
un tu iztaujāsi manu tēvoci, kurš Edgaru tik tikko pazina?
- Kur tur ir loģika? - Mēs jau viņu neapsūdzam,
bet varbūt viņš kaut ko zina. Un tavi vecāki tāpat.
Viņi Edgaru nenogalināja, skaidrs?
Un, ja domā, ka nogalināja gan, tad...
Zini, es vairs ar tevi par to negribu runāt.
- ...ir piemērots manai skoliozei... - Nē, neuztraucies. Tas stabilizē aknas...
- ...un palīdz muskuļiem... - Ei.
- Vai viss kārtībā? - Jā.
Ja Denere un Anīks aicina jūs uz sarunu, jums nav jāiet.
- Lieliski. Mēs piekrītam. - Ko?
Mēs jau bijām nolēmuši, ka negribam piedalīties izmeklēšanā.
Bet tad ir jautājums:
kāpēc jūs negribat ar viņiem runāt?
Es zinu, ka tas ir pilnīgi lieki, bet tad jūs sākat izskatīties tādi kā vainīgi.
Mani apsūdz tikai tāpēc, ka es paglabāju pāris puķu.
- Jā. - Tas aizgājis par tālu.
Jā, jā. Mēs esam vienisprātis.
Laikam šeit esmu tāpēc, ka Sebastjans jums izstāstīja par glāzi,
ar kuru es kaut ko darīju.
Es varu paskaidrot. Tā glāze...
Vispār mēs gribētu dzirdēt jūsu stāstu visā pilnībā.
Manu stāstu visā pilnībā?
Tas varētu aizņemt labu laiku. Es esmu dzīvojis daudzas dzīves,
un man ir daudz stāstāmu stāstu.
Ziniet, vispār varbūt sāksim no kāzu sākuma.
- Jo laika mums nav daudz. Labi. - Es esmu meklētājs. Klejotājs.
Kā teiktu Skandināvijas sāmi...
hjertevandrer.
To uzzinājāt no saviem ceļojumiem vai vikipēdijas?
Kad uzklausīsiet manu stāstu, varēsiet spriest paši.
Tas ir episks stāsts. Stāsts par mīlu, nodevību, traģēdiju un vainas izpirkšanu.
Tas sākas ļoti sen.
Skarbajā un nepielūdzamajā Tuvo Austrumu tuksnesī.
Bagdādes Bende Sadams Huseins
bija iebrucis miermīlīgajā kaimiņvalstī Kuveitā.
Un vecās, labās Savienotās Valstis netaisījās to pieļaut.
- Dienējāt armijā? - Nē.
Kādas dejas jūs dejojat?
Braucu armijai līdzi.
Būtu jājautā, ko mēs nedejojam. Stepu, džezu, hiphopu...
Robotu mākat?
Biju dejotājs USO...
JŪLISĪSS
...un braucu tūrē "Brangum brangais sveiciens Amerikai".
Va vells! Reku ir!
Vecīt, man iemācīsi?
Mans brālēns apdirstos, ja es tā varētu...
Aizsegā!
Velns.
Atkāpties!
Mediķi!
Terij. Terij!
Ak dievs.
Sameklējiet viņa pēdu!
Sameklējiet viņa sasodīto pēdu!
Kāpēc?
Viņš nekad vairs nedejos džiterbagu.
SANFRANCISKO
Tūri atcēla.
Es pametu USO un atgriezos civilajā dzīvē.
Taču biju izsists no sliedēm.
Man nebija, pie kā atgriezties.
Sameklējiet viņa sasodīto pēdu!
Vienīgā mana īstā ģimene bija mans pusbrālis Fengs ar ģimeni.
Viņš bija no manas mātes iepriekšējās laulības,
taču pret mani Fengs vienmēr izturējās ar īsta brāļa sirds siltumu.
Ko tagad domā darīt?
Mēģināju dejot stepu. Noskaidrot, vai vēl to spēju, bet...
katra kustība no papēža uz pirkstgalu atgādināja ložmetēja šāvienus.
Es esmu "sliktocis". Slikts tēvocis.
- Nē. Tu vienkārši... Klau. - Ak dievs!
Es atļāvos...
PIESAKIES TŪLĪT!
Profesionālās balles dejas?
Bet es neesmu piedalījies konkursos. Un kas būtu mana partnere?
Mēs domājām... Viviana.
Viņa balles dejas dejoja koledžas laikā un ieguva trešo vietu valsts sacīkstēs.
- Trīsdesmito. - Tik un tā labi. Jā?
- Es nezināju. - Mēs esam tava ģimene, brāli.
Mēs gribam tev palīdzēt atkal piecelties.
Es negribu, lai mani žēlo.
- Nemūžam. - Labi.
Parādi rāmi!
Es Vivianu biju pazinis tikai kā sievu un māti.
Plecus uz leju. Zodu augšā. Stīvs kā dēlis.
Viņa bija prasīga.
- Vēlreiz! - Kā gurni?
- Nē, bez gurniem! Rāmi! - Varbūt gurnus?
Tev ir talants, taču jāiemācās atturība.
- Stīvs! Spēcīgi... - Labi. Piedod. Es vienkārši...
Te nekas nesanāks, skaidrs?
Es varu tev iemācīt disciplīnu...
taču jādejo ir...
no šejienes.
Tur ir tikai sāpes, skaidrs?
Tad ļauj tām vaļu.
Dejo ar sāpēm.
Vēlreiz.
Viņa man atdeva dzīvesprieku.
Daudz labāk. Ļoti labi.
Mēs sākām sacensties.
Tas izrādījās elitārs piedzīvojums eksotiskās vietās.
BALLES DEJU KONKURSS
SVEICIENI NO BOISISITIJAS AIDAHO
SVEICIENI NO BISMARKAS ZIEMEĻDAKOTĀ
SVEICIENI NO VIČITAS KANZASĀ
SVEICIENI NO DIENVIDDAKOTAS
SVEICIENI NO TOPĪKAS KANZASĀ
DIENVIDAUSTRUMU REĢIONĀLĀS SACĪKSTES
Jūras gaiss. Tas man bija vajadzīgs.
Domāju, mums vajadzētu pamēģināt pacēlienu "apkārt pasaulei".
Ko?
- Nē, es nevaru. Es neesmu tam gatavs. - Mēs mācījāmies.
- Bet pilnā kājā ne. Ja nu es tevi nometu? - Nē, tu nenometīsi.
Klausies. Bez riska mēs neuzvarēsim.
Viviana, es nevaru!
Esmu pārāk salauzts, skaidrs?
Es ticu taviem spēkiem.
Mēs dejosim šeit.
Šeit? Pludmalē? Kā kaijas?
Tagad es skriešu pie tevis, un tu mani uztversi.
- Oho! - Jā. Baigais oho. Viens oho pēc otra.
Patiesībā to ir tik daudz, ka es nemaz neticu. Tas nav iespējams.
Šokējošs stāsta pavērsiens, es zinu. Taču tā ir patiesība.
Tas tikai pierāda, ka jūs dejojāt.
Šis ir gaumīgs buduāra uzņēmums.
- Nē, tas man nav jāredz. - Es paskatīšos.
Velns, Viviana! Labi!
Nu, jūs to izbeidzāt?
Kā gan es to varēju?
Viviana mani bija atgriezusi dzīvē.
Mēs dzīvojām dubultdzīvi.
Izbraukumos mēs turpinājām dejot gan zālē, gan gultā.
Taču mājās...
Īpašas vakariņas īpašajiem uzvarētājiem!
- La-di-da! Ķerieties klāt! - Paldies, brāli.
- Labi. Paldies. - Neticami. Jūs uzvarējāt.
Kāda bija sajūta?
Kā paradīze zemes virsū.
Tās gan bija tikai reģionālās sacensības, bet...
Brāli, tu esi pārāk pieticīgs. Tas ir tikai sākums.
Es neesmu spēlmanis, bet, ja būtu,
es saderētu, ka jūs aiziesiet līdz galam -
līdz pasaules čempionātam Parīzē novembrī.
Iedomājaties? Jūs dejosiet "Gaismu pilsētā".
Es varētu palīdzēt. Vecīt, padod zobu bakstāmo.
Jūs esat tā sadejojušies, ka pilnīgi jāsmejas.
Baigi iesprūdis, ziniet. Vienkārši, nu... Paldies.
Nu ir labi. Nav nekā labāka par šo.
- O jā. - Zināt? Es atvainojos,
bet es atcerējos, ka man ir biļetes uz Wilson Phillips koncertu.
Man jāiet. Liels paldies.
Paga. Man Vivianai ir pārsteigums, un es gribu, lai arī tu to redzi.
- Pārsteigums? Kāds... - Jā!
Zinu, ka datums vēl nav pienācis,
bet sveicu kāzu jubilejā!
Blēdi! Tu vienmēr man pasniedz dāvanas, kad es to nemaz negaidu.
Tikai tā var pa īstam pārsteigt. Atver!
Tu izskatīsies kā Oskara ceremonijā. Drīkstu?
Labi.
Sasodīts.
Mani pirksti ir pārāk sasprēgājuši, gatavojot ēst un aprūpējot mūsu bērnu.
Brāli, vai palīdzēsi?
Jā.
Oho! Izskatās kolosāli!
Vainas sajūta mūs plēsa vai pušu. Es zināju, ka tuvojas vētra,
bet negribēju tai stāties pretī.
Iedomājos, ka ča-ča-ča Sīdarrepidsā varētu padarīt pikantāku, ko?
- Es vairs nevaru ar tevi dejot. - Zini, nevis "solis, gurns, solis",
- bet "solis, gurns, gurns, solis". - Jūlisīs.
Nē!
Mans vienīgais prieks rītos ir tas, ka tai dienā satikšu tevi.
Vienīgais miers vakaros ir solījums par kopīgu rītdienu.
Es nevaru dejot viens.
Tango tik tiešām ir vajadzīgi divi.
Un tu sev atradīsi citu tango partneri. Es ticu taviem spēkiem.
Viesnīca jau ir rezervēta! Viņi naudu neatdos!
Tas bija kā vēl viens mīnas sprādziens.
Tikai šoreiz mana drauga pēda
bija mana sirds.
Viviana! Nē, Dievs!
Taču mierinājumu es atradu jautroča lomā. Tas nozīmē "jautrais tēvocis".
- Mēs zinām. - Mēs zinām.
Būdams brāļa ģimenes daļa, es guvu patiesu prieku.
Ei, iepazīsties ar Greisu, savu jauno brāļameitu!
Taču mīlestība pret Vivianu vienmēr bija manās domās un sirdī.
Padod to zobu bakstāmo, ko? Jā.
Man šodien būs operācija.
Viņš tā: "Jums tas augonis ir jāizoperē!" Augonis jāizoperē?
Kas tu tāds esi? Nu lūk. Baltie, ne?
Labi, Zoja, tava kārta.
- Viens, divi, trīs, četri. - Sešus garus gadus
es dzīvoju Vivianas tuvumā, bet nevarēju būt ar viņu kopā.
Un es sevi pārliecināju, ka esmu laimīgs.
Mamm!
Zoja man uzkāpa uz kājas!
- Neuzkāpu! - Tā, pietiks dejot!
Ejiet augšā un mācieties matemātiku! Uzreiz! Aiziet!
Es vairs tā nespēju.
Kāpēc ne? Mēs esam laimīgi. Viss ir kārtībā.
Es tevi mīlu.
Tāpēc man jādodas prom.
Nerunā muļķības.
Tu saproti, cik sāpīgi ir būt tev tik tuvu,
kad tu neesi mana?
Protams, tu nesaproti.
Ja tā tu domā,
Jūlisīs, tu esi muļķis.
Uz kurieni tu brauksi?
Cik tālu būs nepieciešams.
Līdz atmiņas par tavu seju
vairs neatbalsosies manā sirdī.
- Feng, es... - Es uzskatīju tevi par savu īsto brāli.
Un tāda ir tava pateicība?
Lasies laukā.
Feng.
- Ei. - Ja es tevi vēl kādreiz redzēšu...
es tevi nositīšu.
Es izmantoju savas Delta jūdzes un atkal devos apceļot pasauli.
Cerībā aizmirst deju.
Aizmirst viņu.
ĪRIJA
Taču visur, kur devos, deja man sekoja.
Un viņa tāpat.
Lai cik tālu es devos.
KENIJA
Lai cik nomaļā vietā.
No viņas man neizdevās aizbēgt.
SPĀNIJA
Tu domā par viņu, vai ne? Es zinu, kā likt tev aizmirst.
Atstāj mani, Džuljeta.
Tas man prasīja daudzus gadus, bet beidzot es atradu mieru.
PATAGONIJA
Sveicu jaunā dienā.
Paskaties ārā!
No debesīm lejā laižas dzelzs putns!
Runā angliski, kā mācīju.
Laukā ir helikopters.
MINOUSS
Vai jūs esat tas, kuru sauc par Jūlisīsu?
Jūs esat kaut kāds vidējā līmeņa vadītājs, kas grib izvarot šo auglīgo zemi,
lai remdētu korporatīvo alkatību?
Nekas, ko jūs pērkat vai pārdodat, mani neinteresē.
Esmu ieradies jūsu brāļameitas Greisas dēļ.
Pēc trim nedēļām es ar viņu precos
un zinu, ka viņa priecātos, ja kāzās būtu viņas jautrocis.
Jautrocis.
Šo vārdu sen nebiju dzirdējis.
Viņa jūs piemin ar mīlestību.
Piedodiet. Es Greisu mīlu, bet braukt nevaru.
Pirms daudziem gadiem es sastrīdējos ar viņas tēvu.
- Romāna dēļ. - Kā jūs zināt?
Statistiski pārsvarā ģimenes ķildas ir par naudu vai krāpšanu.
Un, tā kā ir skaidrs, ka nauda jums nav vērtība,
es secināju, ka ir bijis romāns.
Jūs taču saprotat. Savas drēbes esat redzējis.
Tā nu arī viņam es visu izstāstīju.
Tikai daudz lēnāk, lai saprastu arī mazais Armando.
Un, kad viņa no manis izšķīrās, sāka līt.
Taču es dejoju.
Bet beidzot es atradu savu sūtību - kalpot līdzcilvēkiem.
Traģisks stāsts.
Dramatiski izstāstīts.
Paldies.
- Bet jums ir jābrauc. - Nē.
Jā, tas saniknos jūsu brāli Fengu.
Taču padarīs neticami laimīgu Greisu.
Jūs zināt, cik daudz esmu darījis, lai aizbēgtu no pagātnes? Zināt?
Es nevaru atgriezties!
Tad atstāšu jūs jūsu ciešanās.
Vai esat iedomājies, ka jūs varētu būt Greisas tēvs?
Pieņemu, ka esat parēķinājis. Es to izdarīju uzreiz.
Es nebiju parēķinājis, bet no šīs domas mana sirds salēcās.
Vai tā varētu būt? Vai man tiešām no Vivianas būtu meita?
Ja ir kaut niecīgākā iespēja, ka esat Greisas tēvs...
viņa ir pelnījusi, lai jūs kāzās piedalītos.
Tas ir smagi.
- Tas ir smagi. - Man jāizstaigājas.
Un Zoja to nezina?
Un kāpēc es to zinu?
Tu pajautāji, draugs.
Saprotams, ka tas ir tas noslēpums, par kuru Edgars runāja ar Vivianu.
Nu, viens noslēpums atminēts.
- Drīzāk divi. - Ko?
Lūk, kāpēc Edgars Patagonijā bija iespraudis spraudīti.
Bet jūs patiesībā neesat Greisas...
Ak dievs. Labi.
Tas nekas. Tas nekas. Tev viss būs labi.
- Pateicos. - Es nerunāju ar jums.
Tu!
- Mani sauc Hena. - Nē, es zinu, kas tu esi.
- Es runāju empātiski. - Nezinu, ko tas nozīmē, bet...
Paklausies!
Es zinu, ka tev pret Greisu ir jūtas, jā?
Tāpēc atzīsti, ka nogalināji savu brāli, lai visi varam braukt mājās.
Bet es tad brauktu uz cietumu.
Kur būtu tavas jaunās mājas.
- Nē, jo es brāli nenogalināju. - Ak dievs, nu labi!
Katrs tā var pateikt,
tāpēc ka nav nekādu pierādījumu tam, kas patiesībā notika.
Taisnība. Žēl, ka filmētājs aizbrauca.
Ko?
Filmētājs, kuru nolīga jūsu tēvs.
Kā viņu sauca? Kails?
Nē. Vārds bija daudz kaitinošāks.
- Kairijs. - Nē. Tik kaitinošs ne.
Kailers? Ak dievs, Kailers!
Neesmu pārliecināta.
Viņš visu laiku filmēja. Tie ir reāli pierādījumi.
- Jā. - Videopierādījumi!
Sveiks.
- Ak dievs. Vai vajag palīdzēt? - Man viss labi.
Vai tu no krūmiem mūs izspiegoji?
Nemaini tēmu.
Šis Kailers ar savu materiālu var izrādīties pats svarīgākais.
- Varbūt jūsu tēvs viņam var piezvanīt. - Nē. Viņš negrib palīdzēt.
Tas ir diezgan aizdomīgi.
Nav gan.
- Uz kurieni tu? - Viņa bēg.
Jātnieku policija noķer visus.
Pienāca kāzu nedēļas nogale.
Bet doma, ka atkal ieraudzīšu Vivianu... Es biju īsts nervu kamols.
Tāpēc es uzkāpu uz liela akmens, lai sevi nolīdzsvarotu.
Ko, ellē, es te daru?
Mierīgi.
Mierīgi, draugs.
Mierīgi.
Es tev pāri nedarīšu.
Tu esi nomaldījies, vai ne?
Ļausimies tikt atrasti.
Dāmas un kungi, Greisas tēvocis Jūlisīss.
Jautrocis Jūlisīss!
Tostu, jā?
Meitenēm man bija jātēlo bezrūpīgais jautrocis,
taču mani plosīja emocijas.
Kurš vēl nogaršos tradicionālo kumisu?
Es.
Es varbūt neesmu ģimene, taču te ir mana vieta, sasodīts!
Es mīlu jūsu brāļameitu. Mīlu viņu ar katru savu šķiedriņu.
Un tāpēc tas ir tikai loģiski, ka no jūsu raga ir jādzer man.
Labi.
Neatceros, ka būtu runājis krāsaini,
- bet vai nākamo daļu varam izlaist? - Nē.
Pretīgs!
Tev matos ir kunkuļi.
Pusnaktī gaidi mani pie sēru vītola.
Viviana.
Kāpēc tu Edgaram izstāstīji par mums?
Viņš pats visu saprata.
Viņš saprata vēl kaut ko.
Iespējams, es esmu Greisas tēvs.
Vai viņa ir mana?
Nē.
Kad viņa piedzima, es uztaisīju paternitātes testu.
Nu protams.
Kāpēc pagātne nevar palikt pagātnē?
- Tāpēc, ka tā nav tikai pagātne. - Kāpēc esi kopā ar manu sievu?
- Es atbraucu Greisas dēļ. - Ei!
Greisa ir mana meita, un neuzdrīksties viņai teikt ko citu!
Es - nemūžam. Bet Edgars varētu.
Ar Edgaru es tikšu galā. Es neļaušu viņam izpostīt manu ģimeni.
Brāli, man tevis trūkst.
Vai spēsi jelkad man piedot?
Pat pie tavas nāves gultas ne.
- Anīk? Tas esi tu? - Labvakar.
Atnesu jums lādētāju.
Biju atbraucis no otras pasaules malas,
lai uzzinātu, ka brālis mani aizvien ienīst,
un cerība par to, ka Greisa ir mana meita, tiktu iznīcināta.
Es visu darīju automātiski.
Gribēju visu izdarīt, lai atkal varētu pazust.
Šoreiz uz mūžu.
Taču brīnumainā kārtā Greisai no manis vajadzēja vēl kaut ko.
Vai uzdejosi ar vecu vīru?
Jautroci!
Neuztraucies. Es esmu pie tevis. Jā?
Gatava?
Dabas dots talants.
Lai cik sarežģīti es dejoju, viņa no manis neatpalika.
Es sāku šaubīties, vai Viviana tiešām bija taisījusi paternitātes testu.
Meliem viņai bija daudz iemeslu,
lai pagātne paliktu tur, kur, viņasprāt, tai bija vieta - pagātnē.
Man bija jāuzzina patiesība.
Bet kā?
Glāze.
Nu protams.
Ja varētu dabūt glāzi, no kuras dzēra Greisa,
es pats varētu veikt paternitātes testu.
Ir jau 22.00,
tātad tā īpašā stunda, kad lūgtie viesi kļūst nelūgti. Lūdzu, ejiet prom.
Bet man vajadzēja vairāk laika.
Tiem, kas paliks šeit...
afterpārtija notiks bibliotēkā!
Man tikai bija jādabū Greisas glāze tā, lai viņa nepamana.
Tā ir robežu pārkāpšana.
Un vēl - kā tas vispār notiek?
Vienkārši. No glāzes savāc DNS paraugu.
Policija to dara vienā laidā.
Un mīļākās tāpat.
Paldies.
Kā saka apači:
"Tagad tu lietu vairs nejutīsi, jo jūs viens otram būsiet patvērums."
Ceru, ka tā ir taisnība.
Ļauj tev ieliet vēl.
Ko dari, kimosabe?
Leju dzērienus.
- Un man labāk patīk gīmūzābi. - Man vienalga.
Esi tik labs un padod man to pudeli Shackleton, ko?
Protams.
Man šis ir tīri labs vakars. Jāsāk apreibināties.
Tā gan.
Brāli.
Pēc rītdienas es pazudīšu uz visiem laikiem.
Iedzeram vēl pēdējo glāzi.
Nevēlos.
Par Greisu.
Par labāku nākotni.
Un pagātnes aprakšanu.
Neesmu nogaršojis tavu bingu.
- Varbūt šovakar. - Nē.
Tas ir tikai Edgaram.
Re, kur viņš ir!
Šo es pirmdien sūtīšu uz laboratoriju.
Es zinu. Iespējams, es neesmu Greisas tēvs.
Es negribu izjaukt ģimeni.
Mēs gribam atrisināt slepkavību.
Bet vēl viena lieta. Vai Edgars to bingu ēda?
Nezinu. Tā bija privāta saruna.
Ja viņš bingu ēda, tad pēc laika viss saskan.
Ja runāsiet par manu brāli, es gribētu iziet ārā.
Labi. Es saprotu, pēc kā tas izskatās.
Bet vai vēlme noslēpt krāpšanu ir pietiekams motīvs,
lai Fengs noslepkavotu Edgaru?
Nē, bet paternitāte ir.
Zoja sapsihosies. Kā lai es viņai to pastāstu?
"Ei, mīļā, zini, tavs jautrocis var izrādīties tavas māsas jēvs.
J-tēvs. Tēvs."
Nestāstiet!
Tas nav jūsu noslēpums, bet gan Vivianas.
Un tad man tas milzīgais noslēpums jāpatur pie sevis un Zojai nav jāstāsta?
Kas Zojai nav jāstāsta?
Ei!
Tikai... cik tavs tēvocis ir apburošs.
Tik pieredzējis un gudrs.
Es teicu, ka runāt ar viņu nebūs jēgas.
Bet zini, kam ir jēga? Īstiem pierādījumiem.
Atceries to puiku, kas visu laiku filmēja manu tēti?
- Es atradu viņa instagramu. - Nu, vispār es.
Mēs varam ar viņu sazināties un dabūt visus video.
Kam gan vajadzīgas prāta filmas, ja var dabūt īstās?
Labi. Tātad mums ir kārnais Skorsēze. Tas ir labi.
Jā. Un tad redzēsiet: maniem vecākiem nav nekā slēpjama.
Jā, kā tad. Es šaubos. Viņi atsakās no iztaujāšanas.
- Trevis! - Nē, tas ir lieliski.
Viņš filmēja visu nedēļas nogali, tā ka visi noslēpumi nāks gaismā.
Tulkojis Imants Pakalnietis