Det var meget bedre.
- Hvad var det, vi talte om? - Du sagde, at du så mordet blive begået.
- Ja. - Og at det ikke var Grace.
Selvom det var dig, der beskyldte hende til at starte med.
Hvis jeg har fornærmet nogen: Mea culpa.
Nå...
Er du sikker på, at du faktisk overværede forgiftningen?
Jeg ved, hvad jeg så.
Jeg ved, hvad I alle tænker om mig.
Jeg er bare kold, hoven, skræmmende smuk.
Men det er ikke nemt at være Isabel Minnows.
Jeg er en stolt kvinde, og det har været et svært år.
Min historie er en klassiker fyldt med spænding, paranoia
og en lang nedstigning ned i galskab.
Sidste år døde min mand meget pludseligt.
Der er ikke et øje uden tårer, min kære.
Du ville have hadet det.
- Mor, du dirrer. - Nej. Jeg har det fint.
- Så ryster du. Her, tag min jakke. - Nej. Lad være med at pylre.
- Jeg har det fint. - Vil du have min jakke?
Nej. Jeg vil af sted nu,
før jeg bliver tvunget til at tale med flere senatorfruer.
Jeg har ikke set hende så oprevet, siden de åbnede golfklubben for italienere.
Hvorfor var der så mange blomster?
Blomster er jo tradition, mor.
Snart vil de alle være lige så døde som jeres far.
Isabel, hvorfor kommer du ikke og bor hos os et stykke tid?
Vi kan sørge sammen som familie.
De var bekymrede for mig.
Og med god grund. Jeg var ved at falde fra hinanden.
Alexander.
Du døde, mens du sov, og nu kan jeg ikke sove.
Edgar skaffede mig sovepiller fra vores læge.
Men de hjalp ikke.
Basilikum, birkes, cajun... Nej, bordsalt.
Ja. Nej. Chilipulver. Chilipulver.
Nej, cay... cayenne. Vi har citronpeber.
- Vi har... - Mor?
Ja, hej.
Klokken er halv fem om morgenen. Hvorfor er du oppe?
Jeg skal svømme mine baner, inden markederne åbner.
Der var uorden i dine krydderier.
Stod du op midt om natten for at sortere mine krydderier?
Det var absurd, og jeg vidste det. Men som sagt er jeg en stolt kvinde.
Nogen var nødt til at gøre det.
Du bør fyre den stuepige. Helst offentligt.
Edgar måtte ikke vide, at jeg led.
Men med hver dag, der gik, blev det sværere og sværere
- at lade, som om intet var galt. - Hvornår indser du, at det er det samme?
- Bukephalos er digitale dollars. - Nej.
En dollar er et stykke regeringspropaganda.
Man har trykt en præsidents ansigt på den. Bukephalos er overlegen.
Mor? Mor, kan du høre mig?
Det er, som om hun er på en anden planet.
Hvad? Nej. Jeg hader, når I taler politik.
- Det er kejtet. - Vi talte om min kryptovaluta.
Jeg kan ikke lide diller. Kombiovne, legetøjsfjedre, Michael Bublé.
- Lad en drink til mig. - Isabel, du har en. Den er i din hånd.
Men det er gin.
Jeg kan ikke lide gin.
- Jo, det kan du godt. - Ja, du kan.
Du drak det hver dag, da du var gravid med Edgar.
Du sagde, at dit stopord med far var "Seagram's".
Fint. Jeg kan godt lide gin.
Jeg kunne mærke, at de dømte mig.
Deres medlidenhed gjorde det kun værre. Og sovepillerne gjorde ingen forskel.
Jeg begyndte at tro, at jeg var ved at blive skør.
Nej, jeg kan ikke have en personlig assistent med bøjle.
Det er et tegn på svaghed.
Vil du skrue ned for musikken? Jeg kan ikke høre mig selv tænke.
Jeg ved ikke, hvad Rosh Hashanah er, men nej, du må ikke få fri.
Undskyld. Hvilken musik?
De rædselsfulde børn, der synger volapyk.
Beklager. Jeg ringer tilbage. Der er dukket noget op.
Det er en hæslig udgave af den forfærdelige popsang, din far elskede.
Åh, mor. Der er ingen musik.
Nej, nu er der ikke.
Se på dig selv.
- Du sover ikke. - Nej.
- Og nu hører du ting. Hvad... - Ja.
Hvad sker der med min mor?
Du har oplevet et frygteligt chok.
- Ja. - Ingen forventede, at far skulle dø...
- Nej. - ...i den flyulykke.
Øjeblik. Du sagde, at din mand døde, mens han sov.
Han fløj flyet og faldt i søvn, mens hans passagerer skreg,
da de tordnede mod den sikre død.
Men det er ikke pointen. Det vigtige er...
Åh gud. Hvad er det, du laver?
Jeg laver bare en lille kiste til Roxana.
Det vigtige er, at jeg faldt fra hinanden foran Edgar.
Og... Hannah, min søde, sære fugl.
Jeg værdsætter hendes mening højere end nogen andens.
Vent, gør du?
Jeg... Det har du aldrig sagt før.
- Hvordan skulle jeg kunne det? - Det har du lige gjort.
Jeg siger det ikke til dig. Jeg siger det til dem.
Hvad skal jeg gøre?
Sige, at jeg holder af dig ansigt til ansigt, mens vi er alene?
- Det ville være rart. - Nej, det er absurd.
Har du overvejet at tale med en terapeut?
Eller måske en præst?
Jeg kender en skøn shaman i Istanbul.
Han er også en exceptionel erotisk tryllekunstner.
Er han? Fascinerende. Ellers tak.
Ja, okay. Det er fint.
Og jeg er lidt nysgerrig, om hvad der gør tryllekunsterne erotiske.
- Han laver piktricks. - Okay. Ja.
Det vigtige er: Kan vi komme tilbage til det med, at du overværede mordet?
Okay. Mens jeg faldt fra hinanden,
kom Edgar videre.
Hvor er olivenerne? Man kan ikke spise frokost uden oliven.
Grønne oliven. Sorte oliven. Hvor er olivenerne?
Det må I undskylde. Hun går meget op i stenfrugter.
Du er kommet.
Mor, der er en, jeg har glædet mig, til at du skulle møde.
Mrs. Minnows.
Det er en fornøjelse endelig at møde dig.
Det er dejligt at møde dig, Gail.
- Mor. - Hvad?
Jeg sagde jo, at hun hedder Grace.
Nej, du... Du sagde i aftes under Scrabble, at...
Det er ikke til diskussion.
Hvor er olivenerne?
Hvordan kunne jeg tage fejl? Det gav ikke nogen mening.
Mor, jeg er begyndt at se en,
og jeg vil gerne invitere hende til frokost i morgen,
hvis du føler, at du kan magte det.
Selvfølgelig kan jeg det. Som sagt har jeg det fint.
Den her kvinde betyder alt for mig.
SKØR
Jeg ved, at hun også meget gerne vil møde dig.
Hun hedder...
Hvor skal hun hen?
Grace. Vanvid på fem bogstaver.
Du bringer mig i forlegenhed med vilje.
Hold nu op. Gail. Grace.
Hvad betyder det? Ingen går op i det.
- Det gør jeg. - Det gør jeg også.
Selvfølgelig gør du det, Grace.
Ignorér hende.
Jeg har forsøgt at hjælpe dig,
men jeg er bange for, at du er mere skør end en skrupskør skrubtudse.
Den kan jeg lide, fordi det er svært at sige.
Mere skør end en skrupskør skrubtudse.
Jeg var knust, men de havde ret. Og det blev kun værre.
- Det sværd, du bestilte, er kommet. - Sværd? Hvilket sværd?
Jeg har ikke bestilt et orientalsk sværd.
Det tror jeg ikke, at man må kalde det.
- Nå, men det er en fejl. - Godt, men dit navn står på følgesedlen.
Købt af. Sendt til.
Det huskede jeg intet om.
Nå, dét sværd.
Og det stoppede ikke der.
Isabel, jeg er i bad.
- Hvorfor har du bestilt en rustning? - Det har jeg heller ikke.
Der står en fuld rustning udenfor, og det er ikke mig, der har bestilt den.
Eller har jeg?
Isabel?
Har du det godt?
Jeg har det faktisk rigtig svært.
Så jeg sagde til mig selv...
Kom videre.
Okay.
Men jeg kunne ikke komme videre, så jeg besluttede at give efter.
Hvad er alt det her?
- De kalder det for en trampolin. - En trampolin?
- Se. Se mor hoppe. - Den mor, jeg kender, hopper ikke.
Se på Roxana. Hun er helt fra den. Hun er lige ved at kaste op.
I dag er det en trampolin. I går var det en rustning og et sværd.
Du kan ikke huske, at du har bestilt tingene. Det kan jeg se.
Jeg nægter at se på, mens du klatter alt det væk,
som far knoklede for at skabe.
- Du er meget aggressiv over for mig. - Far er død.
Han døde i den flyulykke i Adirondack Mountains,
hvor ulve formentlig tyggede på hans forkullede knogler.
Det betyder, at det er min opgave at passe på den her familie.
Og det vil jeg gøre.
Jeg har talt med dr. Shulkind.
Han mener, at det er tid til at tale formynderskab.
Formynderskab.
Pylret om som et barn. Styret. En skæbne værre end døden.
Hvad er det, du laver?
Du falder meget langsomt sammen.
Jeg vidste, at dr. Shulkind ville komme til brylluppet.
Hvis jeg ville have min frihed, måtte jeg bevise over for ham,
at jeg havde det fint.
Selvom jeg ikke var sikker på det.
- Dr. Shulkind. - Godaften.
Vi er så glade for, at du kunne komme.
Edgar fortæller mig, at du har haft det skidt.
Søvnbesvær. Glemsomhed.
Nej, slet ikke. Jeg har faktisk aldrig haft det bedre.
Hvordan har dine...
..."tre børn og nul kæledyr" det?
Helt fint.
Isabel, hvem er Gail?
Gail? Gail?
Du har designet servietterne, ikke sandt?
EDGAR & GAILS BRYLLUP
- Er der sket en fejl? - Nej.
Det var en intern joke med min nye svigerdatter.
Hvilken joke? Forklar os den.
En joke er jo ikke sjov, hvis den skal forklares.
Goddag, mrs. Edgars mor.
- Din søn er ude på noget. - Hvad taler du om?
- Hans kryptonummer. - Hvad ved du?
Spil nu ikke dum. "Jeg er den skøre gamle dame.
Hvor er mine nøgler? Hvordan virker telefonen?"
- Mor. - Han tog mig på bagdelen.
Har du dine ringe på? Bløder jeg? Jeg kan smage blod.
Men efter jeg slog ham, slog det mig.
Kryptovaluta. Det er det, det hele handler om.
Vent lige. Spol lige tilbage.
Hvad har Edgars kryptohalløj med dig at gøre?
Min mentale tilstand forværredes, og min søns reaktion var ikke sympati.
Han udnyttede bare muligheden for at få kløerne i mine penge.
Det giver ikke nogen mening.
Edgar havde allerede flere penge, end nogen ville kunne bruge.
Det er rigtigt. Vi er Getty-rige.
Nogle gange undrer det mig, at jeg ikke er blevet kidnappet.
Hold nu op. Edgar var måske nok lidt tvangsbetonet,
men han var ikke noget uhyre.
Men han er død, og en af os myrdede ham.
Jeg ved, at du er der.
Jeg kan lugte opkast og pistacienødder?
Den sad. Du fangede mig. Jeg smuglyttede bare.
Ja, du er lige så diskret som en Hjem-IS-bil.
Så...
Du virker ikke så interesseret
i Isabels fint spundne historie deroppe.
Isabel behøver ikke fortælle mig, at Edgar var en skurk.
Klart, men du er jo også lidt af en skurk, ikke?
Du kan nok gætte, at jeg ved, hvad du har gang i.
Det her hoved kan mere end bare tage imod slag.
Beklager, jeg er nødt til at tage den.
Jeg er også nødt til at tage imod det her forretningsopkald.
Eller foretage det.
- Sig frem. - Hej, mor.
Tror du virkelig, at Edgar var interesseret i dine penge?
Det er ikke noget, jeg tror. Jeg ved det.
Jeg forsøgte at ringe til min advokat for at sikre mig, at jeg var beskyttet.
Få ham til at ringe tilbage med det samme.
Men han tager åbenbart ikke imod opkald ved midnatstid.
Hvem er det?
Sebastian, hvad laver du her?
Må jeg komme ind?
Hvad vil du?
Hvad i himlens navn foretager du dig?
Kan du ikke se, at jeg er vild med dig?
Helt vild med dig.
Åh, Sebby.
Du aner ikke, hvad jeg har været igennem. Hvordan jeg har lidt.
Tag mig. Tag mig nu.
Jeg vil jo nødig tvinge dig til noget.
Hvad med et stopord? Noget, som du aldrig kan glemme.
Noget i stil med...
...navnet på din afdøde mands hest.
Hvad var det nu?
- Alexanders hest? - Ja.
Hold nu op. Det må du da kunne huske. Hvad hed den?
- Har Edgar sendt dig? - Bestemt ikke.
Han mener, at jeg mister forstanden, og du skal bevise det.
Hvad i alverden? Er du blevet skør?
Ser jeg skør ud?
Er det et samuraisværd?
Nej, det må man ikke kalde det længere.
Sig til Edgar, at det godt kan være, at han synes, at jeg er blevet skør,
men at mine penge er mine! Mine!
Edgar sendte sin bedste ven
og forretningspartner for at forføre mig.
Hvad?
Åh gud. I er virkelig snerpede.
Han må tale om erotiske tryllekunster, og jeg får ikke noget.
Det er virkelig ekstraordinært.
Men det hele gjorde mig usikker.
Om morgenen inden brylluppet balancerede jeg på en knivsæg.
Det her er til dig.
Hårnål. Arvestykke.
Fem generationer Minnows-brude har båret den her hårnål.
Bare læg den der.
Ægtepagten. Edgar var ude efter mine penge.
Og hvis han skulle miste alle sine i det idiotiske digitale svindelnummer,
ville hans stakkels, fattige brud blive efterladt uden noget som helst.
Et godt råd.
Det er vigtigt, at du underskriver den. Uanset hvad der sker mellem dig og Edgar,
...får du...
...en million dollars. Skriv under.
Vent. Prøvede du at hjælpe mig?
Selvfølgelig gjorde jeg det. Du er en Minnows nu.
- Vi passer på vores egne. - Wow. Tak.
- Jeg beholdt dog mit efternavn. - Hvad?
Øjeblik.
Godt, hvor var vi?
Vi tager samme sovepiller.
Det er ikke sovepiller.
Det er jo lige det modsatte. Det er Adderall.
- Adderall? - De holder en oppe hele natten.
Sovepiller. Hvor morsomt.
Jeg havde ikke sovet i månedsvis. Men mine sovepiller?
Adderall? Det kunne ikke passe.
Men de er identiske.
Det var Edgar, der gav mig de piller.
Åh, mor, der er ingen musik.
Du kan ikke huske, at du har bestilt de ting. Det kan jeg se.
Er der sket en fejl?
Jeg sagde jo, at hun hedder Grace.
Du bringer mig i forlegenhed med vilje.
Jeg har forsøgt at hjælpe dig, men du er mere skør
end en skrupskør skrubtudse.
Det var Edgar. Han stod bag det hele.
Se, det er en af de sovepiller, du gav mig.
Det her er Adderall.
Kig på dem. De er helt ens. Forklar det.
Åh, mor. De piller er jo slet ikke ens.
Den her pille er lyseblå, og den her pille er mørkeblå.
Du kan ikke finde hoved og hale i noget.
- Lad os finde dr. Shulkind. - Nej. Jeg har det fint.
Det kan jeg godt se.
De er så forskellige. Jeg ved ikke, hvorfor jeg ikke så det før.
Mor, jeg skal giftes i dag.
Er du sikker på, at du ikke bringer Grace og mig i forlegenhed med din tale?
Du er allerede nervøs for at holde tale.
Jeg har det fint. Jeg har allerede udskrevet min tale.
Hold dig til manuskriptet.
Han løj. Det måtte han gøre.
Og hvorfor var han så interesseret i min tale?
Selvfølgelig. Det var det offentlige i det.
Han ville bringe mig i forlegenhed
og bevise over for dr. Shulkind, at jeg var blevet skør.
Så jeg lagde en fælde.
Hvis han gjorde noget med min tale, ville jeg vide det.
Frue? Gommens mor? Kan vi få nogen til at holde din taske?
Jeg kan holde den.
- Og måske også øglen. - Nej.
Mor, lad mig give din taske til Aniq.
Han tog min taske, som jeg tænkte, at han ville gøre.
Men jeg havde luret ham. Jeg ville ikke slippe den af syne.
Isabel.
Og pludselig var han væk.
Nej.
Jeg drak et par drinks og ledte efter ham overalt.
- Dig. - Mig?
Jeg gjorde ikke noget.
Giv mig den.
Nu er det tid til, at gommens mor siger et par ord.
Giv mig tasken.
Lad være med at røre den.
Sandhedens øjeblik.
Hvis min kære søn ville manipulere mine penge ud af mig,
ville jeg nu vide det med sikkerhed.
Ingen stjerne. Han byttede talen ud.
Jeg havde ham. Men nej, han havde mig.
En offentlig ydmygelse var præcis det, han ønskede.
Det her er ikke min tale! Der var en stjerne på min tale.
Edgar har byttet talen ud.
Det har været Edgar hele tiden. Pillerne.
Musikken, metalmanden, trampolinen.
Alle folk alle vegne.
Du er desværre psykisk syg.
Før hende væk.
FORMYNDER ISABEL MINNOWS - SINDSSYG
Det her er ikke min tale.
Hvis jeg sagde, at min tale var byttet ud, ville jeg fremstå skør.
Hvis jeg læste det, han skrev, ville det ende på samme måde.
Så jeg valgte det bedre af to onder. Den eneste vej ud var igennem.
"Man har så mange forhold i livet.
Kun et eller to holder evigt.
Man møder smerte og modgang,
og når man vender sig om, er de pludselig væk.
Ja, hurtigt væk.
Så hold fast i dem, der virkelig holder af dig.
Til sidst er de de eneste, der er der.
Og når du bliver gammel og mister dit hår,
ved du vel, hvem der hos dig står?"
Mmm bop.
Biddy bop, doo-wop, doo-wop.
Wah. Biddy bop, doo-wop, doo-wop.
Yeah. Åh.
Åh... Mmm bop.
Biddy bop, doo-wop, doo-wop.
Yeah.
Åh gud.
Var det ikke bare volapyk?
- Er det teksten til "MMMBop"? - Ja.
- Jeg elsker Hanson. - Gør du?
Alexander elskede dem.
Mmm bop, bada du bop...
...bop dada du bop...
Nå.
Jeg sender dig aftalepunkterne med det samme.
- Mere følger. - Ja, mere følger.
Jeg arbejder lige på dataene. Jeg smutter, mor. Farvel. Kys.
Travis, hvad vil du?
I starten troede jeg, at Edgar havde gang i et svindelnummer.
Man iscenesætter sin død og stjæler pengene.
Men nu tror jeg, at jeg er ved at finde frem til bondefangeriet.
Er du? Sig frem.
- Her er dommen, Paul Newman. - Hvor længe kommer det til at tage?
Det fremstår, som om Edgar kunstigt øgede værdien
af Bukefilis ved at investere sine egne aktiver gennem skuffeselskaber.
Og nu står du her og forsøger at få solgt det hele.
Du ved, at det kommer frem, at han har stillet træskoene.
Og så vil hans lille valuta være mindre værd end MoviePass.
Det må jeg nok sige.
Bortset fra udtalen af Bukephalos var det fuldstændig korrekt.
Meget imponerende. Ikke at det betyder noget.
Selvfølgelig betyder det noget. Det betyder noget for dem, der stolede på jer.
Det betyder noget for dem, der troede på Buke... Bu... det der halløj.
Bukephalos.
Rige fyre tror altid, at de kan slippe af sted med hvad som helst.
Det kan vi også.
Travis. Lad mig give dig et godt råd.
Huset vinder altid.
Det behøver du ikke.
Lad være med at prøve at vinde over huset.
Man skal blive huset.
Det var fedt.
Der stod jeg. Jeg havde ormet mig ud af hans fælde.
Men jeg vidste, at han ikke ville give op.
Han ville stadig have mine penge. Han havde brug for at få mig af vejen.
Og Edgar havde altid to måder at vinde på.
Jeg har luret dig, Edgar.
Åh, mor. Du er paranoid. Du har vrangforestillinger.
Lad være med at være stædig og spis noget kage.
Hvad har du gjort ved den?
Særleverance. Mr. Feng vil have, at du smager det her.
Ellers tak.
Mr. Feng sagde, at jeg ikke må acceptere et nej.
Han sagde "ingen nej'er".
Først troede jeg, at han mente "ingen Naja", men jeg så på konteksten,
- og han ville bare... - Her er noget kontekst.
Stik din kolde snack op i rumpen og skrub af, bing-dreng.
Gå.
Kage.
Hm. Bop.
Edgar døde senere den aften.
Jeg ved, hvem der myrdede ham...
...fordi det var mig.
Men kun fordi han forsøgte at myrde sin egen mor.
Kagen ramte bare det forkerte mål.
Vent. Det vidste du,
men du brugte hele dagen på at anklage Grace. Hvorfor?
I guder, fald dog ned. Jeg var bange. Har du aldrig været bange?
Jeg var ikke sikker på, om... det hele bare var min fantasi.
Han gjorde mig så forvirret.
Hvis jeg havde sagt til jer, at jeg mistænkte,
at Edgar byttede min medicin ud,
drev mig til vanviddets rand med vilje, manipulerede mig,
ville I have tænkt, at den skøre gammel kone,
som I alle har talt om, var klar til den lukkede.
Jeg valgte den næste mest logiske mistænkte, og det var dig.
Men senere på formiddagen...
Det hele går glat.
Ingen problemer. Det skal nok gå.
Det skal være nu.
- Ja. - Nu.
Det er Sebastian.
Hvorfor står den dør åben?
Hallo?
Er der nogen?
Min søn.
Der fik jeg dig!
EDGAR & GRACES BRYLLUP
Jeg vidste, at jeg havde bestilt de rigtige servietter.
- For pokker da. - Edgar må have byttet dem ud.
Min søn var hensynsløs lige fra begyndelsen.
Åh gud. Jeg fatter ikke, at jeg næsten giftede mig med ham.
- Du giftede dig med ham. - Nå ja.
Hvad er jeg gået glip af?
- Isabel myrdede Edgar. - Gjorde hun?
Okay. Er det så det?
- Har vi opklaret sagen? - Ja. Sagen er opklaret.
Isabel myrdede sin egen søn, som også myrdede sig selv.
Vent lige lidt.
- Vi har en tilståelse. - Det ved jeg. Det er bare...
Ombytningen af kagen. Det var til receptionen?
Lige efter vielsen?
Ja, hvor mange gange skal jeg forklare, hvordan jeg myrdede min egen søn?
Men du myrdede ham ikke.
- Nej. - Nej!
Edgar hallucinerede, inden han døde. Det er et symptom på pigæbleforgiftning.
- Præcis. - Og takket være Travis...
Hvad har jeg gjort?
...ved vi, at hallucinationerne begynder
omkring et kvarter, efter man indtager giften.
Der er ikke så mange bivirkninger ud over et par vågne mareridt.
Men der var stadig halvanden times dans
efter Edgar spiste kagen, før efterfesten overhovedet gik i gang.
Tidslinjen passer ikke.
Okay, men kagen kunne stadig være forgiftet med noget andet.
- Roxana spiste ikke kage. - Det er rigtigt.
Edgar sagde udtrykkeligt, at hun ikke kunne lide kage.
- Det kunne hun ikke. - Okay.
Så hvis Isabel ikke myrdede Edgar, hvem gjorde så?
Izzy? Er du herinde?
Er det Howie?
Goddag, smukke.
Politiet? Hvorfor er de her allerede?
Jeg afsluttede mine forretninger og tilkaldte dem.
Godt, folkens. Jeg har hørt, at der er blevet begået et mord.
Ja. Og det var bruden, der gjorde det.
Ej, hold nu op.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith