Dabar žymiai geriau.
Apie ką mes kalbam?
Sakėte, kad matėte, kaip įvyko žmogžudystė.
- Taip. - Ir kad tą padarė ne Greisė.
Nors būtent jūs ją apkaltinote.
Jei kažkokiu būdu jus nuliūdinau, mea culpa.
Taigi...
Jūs tikrai matėte, kaip jis buvo nunuodytas?
Žinau, ką mačiau.
Žinau, ką jūs visi apie mane galvojate.
Kad esu šalta, išdidi, bauginančiai graži.
Tačiau nelengva būti Izabele Minous.
Esu išdidi moteris, o metai buvo sunkūs.
Manoji istorija - klasikinė, kupina netikrumo, paranojos
bei išprotėjimo.
IZABELĖ
Matot, pernai staiga mirė mano vyras.
Tavo laidotuvėse verkė visi, brangusis.
Tau būtų nepatikę.
- Motin, tu drebi. - Ne. Man viskas gerai.
Tuomet sakykim, tu tirti. Štai, paimk mano paltą.
Ne. Nesijaudink.
- Man viskas gerai. - Nori mano palto?
Ne. Noriu eiti iš čia,
kad nebereiktų daugiau kalbėti su senatorių žmonomis.
Nemačiau jos tokios liūdnos nuo tada, kai italams leido įeiti į klubą.
Kodėl buvo tiek daug gėlių?
Atnešti gėlių yra tradicija, motin.
Netrukus jos bus tokios pat negyvos, kaip ir jūsų tėvas.
Izabele, gal liktum kurį laiką su mumis?
Galėsime gedėti visi kartu, kaip šeima.
Jie dėl manęs nerimavo.
Ir ne be reikalo. Buvau pasimetusi.
Aleksandrai.
Numirei miegodamas, o aš niekaip neužmiegu.
Edgaras gavo migdomųjų iš mūsų gydytojo.
Bet jie man nepadėjo.
Bazilikas, lauro lapai, salieras... Ne, juodieji pipirai.
Taip. Ne, aitrioji paprika.
Ne, karda... kardamonas. Dar karis.
- Turime... - Motin?
Taip, labas.
Dabar - 4.30 val. ryto. Kodėl nemiegi?
O tu kodėl nemiegi?
Rytinis pasiplaukiojimas, kol birža dar uždaryta.
Tavo prieskoniai buvo labai netvarkingai sudėti.
Kėleisi vidury nakties sutvarkyti mano prieskonius?
Absurdas, pati supratau. Bet, kaip sakiau, esu išdidi moteris.
Kažkas turi tą padaryti.
Turėtum atleisti tą tarnaitę. Jei galima, viešai.
Nenorėjau, kad Edgaras žinotų, jog kenčiu.
Tačiau sulig kiekviena diena buvo vis sunkiau apsimesti,
- kad viskas gerai. - Kada pripažinsi, kad jie - vienodi?
- Bucefalas - tai skaitmeninis doleris. - Ne.
Doleris - tai vyriausybinės propagandos gabalas.
Nes ant jo atspausdintas prezidento veidas.
Bucefalas yra aukščiau.
Motin? Motin, ar girdi mane?
Rodos, ji kitoje planetoje.
Ką? Ne. Man nepatinka, kai politikuojate.
Tai netaktiška.
Mes kalbame apie mano kriptovaliutą.
Man nepatinka užgaidos, skrudintuvai, spyruoklės, Maiklas Bublė.
Įpilkit man ko nors, prašau.
Izabele, tu jau geri. Laikai rankose.
Bet čia - džinas.
O aš nemėgstu džino.
- Ne, tikrai mėgsti. - Taip, mėgsti.
Gėrei jį kasdien, kai laukeisi Edgaro.
Sakei, kad tavo apsaugos žodis su tėvu buvo „Seagram's“.
Puiku. Mėgstu džiną.
Jaučiau, kad jie mane smerkia.
Jų gailestis situaciją tik pablogino. O migdomieji vis dar neveikė.
Ėmiau galvoti, jog išties kraustausi iš proto.
Ne, man nereikia asmeninio padėjėjo su breketais.
Tai - silpnumo ženklas.
Gal galėtum pritildyti muziką? Negirdžiu savo minčių.
Nežinau, kas yra Roš Hašana, bet ne, išeiginės tu negausi.
Atleisk. Kokią muziką?
Tuos vaikus, kurie siaubingai ir neaiškiai dainuoja.
Atsiprašysiu. Aš perskambinsiu. Kai kas nutiko.
Primena tą siaubingą popdainą, kurią mėgo tavo tėvas.
Ak, motin. Čia neskamba jokia muzika.
Dabar jau nebe.
Pažvelk į save.
- Tu nemiegi. - Ne.
- Imi girdėti tai, ko nėra. Kas... - Taip.
Kas liks iš mano motinos?
Patyrei didžiulį sukrėtimą.
- Taip. - Niekas nesitikėjo, kad tėvas...
- Ne. - ...žus aviakatastrofoje.
Palauk. Sakėte, kad jūsų vyras mirė miegodamas.
Jis užmigo pilotuodamas savo lėktuvą, o jo keleiviai klykė,
kai lėktuvas smigo į nebūtį iš dangaus.
Bet dabar tai nesvarbu. Dabar svarbu...
Dieve mano, ką tu darai?
Ruošiu karstelį Roksanai.
Svarbiausia, kad elgiausi kaip beprotė Edgaro akivaizdoje.
Ir prieš Haną, mano mielą keistą paukštelį.
Ir, noriu pasakyti, jos nuomonė man yra svarbiausia.
Palauk, tikrai?
Aš ne... Niekad man to nesakei.
- Kaip galėjau tą padaryti? - Taip, kaip dabar tą padarei.
Bet aš nesakau tau. Sakau jiems.
Ką nori, kad padaryčiau?
Pasakyčiau, kad man rūpi, akis į akį?
- Būtų labai miela. - Ne, tai absurdas.
Nesvarstėte kreiptis į psichoterapeutą?
Ar galbūt kunigą?
Pažįstu nuostabų šamaną Stambule.
Be to, jis išskirtinis artimos erotikos magas.
Tikrai? Nuostabu. Ačiū, ne.
Taip, gerai, viskas puiku.
Na, man įdomu, ką veikia erotikos magas?
- Atlieka triukus su savo pimpiu. - Aišku. Taip.
O gal galėtume vėl grįžti prie žmogžudystės?
Gerai. Kol aš krausčiausi iš proto,
Edgaras judėjo į priekį.
Kur alyvuogės? Jokie pietūs neapsieis be alyvuogių.
Žaliosios alyvuogės. Juodosios alyvuogės. Kur alyvuogės?
Atsiprašau dėl jos elgesio. Ji dievina kaulavaisius.
Atvažiavote.
Motin, nekantrauju pagaliau su ja supažindinti.
- Ak. - Ponia Minous.
Labai malonu pagaliau su jumis susipažinti.
Kaip malonu su tavimi susipažinti, Geile.
- Motin. - Kas?
Sakiau tau, kad jos vardas - Greisė.
Ne... vakar, kai žaidėme „Scrabble“, sakei, kad...
Čia - ne diskusija.
Kur alyvuogės?
Kaip galėjau ne taip suprasti? Nelogiška.
Mama, aš susitikinėju su mergina
ir norėčiau ją rytoj pakviesti pietums,
jei tau to nebūtų per daug.
Žinoma. Sakiau, kad man viskas gerai.
Ta moteris man labai svarbi.
BEPROTĖ
Ir žinau, kad ji labai nekantrauja su tavimi susipažinti.
Jos vardas...
GEILĖ
Kur ji eina?
GREISĖ
Greisė. Šešių raidžių žodis mano beprotybėje.
Tyčia darai man gėdą.
Liaukis. Geilė. Greisė.
Koks skirtumas. Kam čia svarbu?
Man svarbu.
Ir man.
Žinoma, Greise.
Nekreipk į ją dėmesio.
Norėjau tau padėti,
bet bijau, kad tavo stogas taip toli nučiuožė, kad nė stogdengiai nepadės.
Cha, labai gerai čia pasakei.
Tavo stogas taip toli nučiuožė, kad nė stogdengiai nepadės.
Buvau priblokšta, bet jie buvo teisūs.
Viskas ėjo tik blogyn.
Atėjo tas kardas, kurį užsisakei.
Kardas. Koks kardas?
Neužsisakinėjau jokio rytietiško kardo.
Nemanau, kad jis taip vadinamas.
Tai klaida.
Ant čekio įrašytas tavo vardas.
Įsigijo. Nusiųsta.
Nieko neprisiminiau.
Tas kardas.
Ir tai nesiliovė.
Izabele, aš vonioje.
- Kodėl užsisakei šarvus? - Neužsisakiau.
Lauke stovi riterio šarvų komplektas,
ir esu įsitikinusi, kad jų neužsisakiau.
Ar užsisakiau?
Izabele?
Gerai jautiesi?
Nes man šiuo metu tikrai labai sunku.
Tad pasakiau sau...
Išbrisk.
Gerai.
Tačiau negalėjau išbristi, todėl nusprendžiau visiškai pasinerti.
Kas čia?
Jį vadina batutu.
Batutu?
Žiūrėk. Pažiūrėk, kaip mama šokinėja.
Motina, kurią aš pažįstu, nešokinėja.
Pažvelk į Roksaną. Ji jaučiasi pažeminta. Tuojau apsivems.
Šiandien - batutas. Vakar - šarvai ir kardas.
Matau, jog neprisimeni, kad visa tai užsisakei.
Negaliu stovėti ir žiūrėti, kaip taškai viską,
ką tėvas taip sunkiai sukūrė.
Elgiesi labai agresyviai.
Tėvas mirė.
Jis žuvo aviakatastrofoje Adirondako kalnuose,
kur jo apdegusius kaulus, tikėtina, apgraužė vilkai.
Tai reiškia, kad aš dabar turiu rūpintis šia šeima,
ir aš tą padarysiu.
Pakalbėjau su gyd. Šulkinu.
Jis mano, kad vertėtų pakalbėti apie globos įforminimą.
Globos įforminimą.
Mane prižiūrės kaip vaiką. Kontroliuos. Tai blogiau nei mirtis.
Ką tu darai?
Labai jau lėtai alpsti.
Žinojau, kad gyd. Šulkinas atvyks į vestuves.
Tad jei norėjau neprarasti laisvės, turėjau kažkaip įrodyti jam,
kad man viskas gerai.
EDGARAS IR GREISĖ
Nors nebuvau tuo tikra.
Gyd. Šulkinai.
Labas vakaras.
Labai džiaugiamės, kad praleisite su mumis šį savaitgalį.
Edgaras man minėjo, kad prastokai jaučiatės.
Neužmiegate. Pamirštate dalykus.
Ne, visai ne. Tiesą sakant, jaučiuosi kaip niekad gerai.
Kaip jūsų...
„trys vaikai ir nė vieno augintinio“?
Gerai.
Izabele, a, kas ta Geilė?
Geilė?
Jūs sukūrėte servetėles, tiesa?
EDGARO IR GEILĖS VESTUVĖS
Įsivėlė klaida?
Ne.
Mudvi su naująja marčia turime tokį juokelį.
Kokį juokelį? Paaiškinkite.
Jei paaiškinsiu, jis nebebus juokingas.
Sveika, ponia Edgaro motina.
Jūsų sūnus rezga kai ką negero.
Ką čia paistai?
- Jo kriptovaliutų schemos. - Ką žinai?
Neapsimeskite kvailele. „Esu išprotėjusi senutė.
Kur mano raktai? Kaip čia veikia tas telefonas?
- Motin. - Jis žnaibė mano sėdynę.
Jūs gal nenusimovusi žiedų?
Man bėga kraujas? Nes jaučiu kraujo skonį.
Bet kai trenkiau jam, man atsivėrė akys.
Kriptovaliuta. Viskas dėl jos.
Palaukit. Sekundėlę.
Kaip Edgaro kriptovaliutos reikalai susiję su jumis?
Mano psichinė sveikata prastėjo,
bet mano sūnus manęs neužjautė.
Jis tik tenorėjo prikišti nagus prie mano pinigų.
Nelogiška.
Edgaras turėjo tiek pinigų, kad nebūtų spėjęs jų išleisti.
Tiesa. Mes be proto turtingi.
Kartais susimąstau, kaip manęs niekas nepagrobė dėl išpirkos?
Liaukitės. Edgaras gal ir buvo kiek apsėstas,
tačiau jis nebuvo monstras.
Tačiau, jis negyvas. Ir vienas iš čia esančių jį nužudė.
Žinau, kad tu ten.
Užuodžiu vėmalus ir pistacijas.
Touché. Pričiupai mane.
Norėjau slapta paklausyti.
Esi nematomas kaip ledų kioskas.
Taigi...
Taigi, neatrodo, kad tave domintų
paini Izabelės istorija, a?
Man nereikia, kad Izabelė pasakytų, jog Edgaras buvo blogiukas.
Žinoma, bet tu irgi truputį toks, tiesa?
Turbūt supranti, kad žinau, ką esi sumanęs.
Ši galva gali daugiau nei rinkti antausius.
Atleisk, turiu atsiliepti.
Ir aš turiu atsiliepti į verslo skambutį.
Arba pats paskambinti.
- Kalbėk. - Labas, mama.
Tikrai manote, kad Edgarui rūpėjo jūsų pinigai?
Ne manau. Žinau.
Net mėginau paskambinti savo advokatui ir užsitikrinti apsaugą.
Tegul nedelsiant man paskambina.
Bet, panašu, kad naktį jis nelinkęs kalbėtis.
Kas ten?
Sebastianai, ką čia veiki?
Galiu užeiti?
Ko nori?
Po galais, ką čia išdarinėji?
Nejau nematai, kad einu dėl tavęs iš proto?
Einu iš proto.
Ak, Sebai.
Neįsivaizduoji, ką man teko patirti, kiek iškentėti.
Paimk mane. Paimk dabar.
Nenorėčiau prievartos.
Gal pasakyk apsaugos žodį? Kurio nepamirštum?
Ką nors tokio...
pavyzdžiui, amžinatilsį vyro žirgo vardą?
Koks tas jo vardas?
- Aleksandro žirgo? - Taip.
Nagi, juk atsimeni. Koks buvo jo vardas?
Edgaras tave čia atsiuntė?
Tikrai ne.
Jis galvoja, kad man važiuoja stogas, ir tu nori tą įrodyti.
Kurių galų? Gal išprotėjai?
Atrodo, kad išprotėjau?
Čia samurajaus kardas?
Ne, jo taip nebegalima vadinti.
Pasakyk Edgarui, kad jis gali manyti, jog esu visiška beprotė,
bet mano pinigai yra mano! Mano!
Žinoma, Edgaras atsiuntė savo geriausią draugą
ir verslo partnerį, kad mane suviliotų.
Kas?
O Dieve. Kokie jūs visi šventeivos.
Jis tai gali domėtis erotine magija,
o aš nieko negaliu.
Tikrai nepaprasta patirtis.
Bet jaučiausi nesmagiai.
Vestuvių rytą vaikščiojau peilio ašmenimis.
Čia tau.
Plaukų segtukas. Šeimos relikvija.
Šį plaukų segtuką segėjo penkios Minousų nuotakų kartos.
Padėkite ten.
Priešvedybinė sutartis. Edgaras gviešėsi mano pinigų.
Ir jei jis, Dieve apsaugok, viską prarado per tą idiotišką Ponzi schemą,
tada jo vargšė, tiesiogine prasme, žmona, liks be nieko.
Patarčiau tau
pasirašyti sutartį,
nesvarbu, kas laukia judviejų su Edgaru.
Gausi...
milijoną dolerių.
Pasirašyk.
Palaukite, jūs norėjote man padėti?
Žinoma. Juk dabar esi Minous.
Mes rūpinamės vieni kitais.
Nieko sau. Ačiū.
- Nors aš pasilikau savo pavardę. - Ką?
Minutėlę.
Gerai, ką čia kalbėjom?
Mes geriame tokius pačius migdomuosius.
Čia - ne migdomieji.
Priešingai. „Aderalis“.
„Aderalis“?
Jis neleis jums užmigti visą naktį.
Migdomieji. Šmaikštu.
Negalėjau užmigti ištisus mėnesius. Mano migdomieji?
„Aderalis“? Negali būti.
Jos identiškos.
Tuos vaistus man parūpino Edgaras.
Motin, nėra jokios muzikos.
Matau, jog neprisimeni, kad visa tai užsisakei.
Įsivėlė klaida?
Sakiau tau, kad jos vardas - Greisė.
Tyčia darai man gėdą.
Norėjau tau padėti, bet bijau, kad tavo stogas taip toli nučiuožė,
kad nė stogdengiai nepadės.
Tai buvo Edgaras. Jis slypėjo už viso to.
Žiūrėk, štai migdomieji, kuriuos man davei.
O čia - „Aderalis“.
Tabletės identiškos. Paaiškink.
Motin. Tabletės visiškai nepanašios.
Šita tabletė - šviesiai mėlyna, o ta - tamsiai mėlyna.
Tu visai pasimetusi.
- Eime pas gyd. Šulkiną. - Ne. Ne, man viskas gerai.
Matau.
Jos skiriasi, nesuprantu, kaip anksčiau nepastebėjau.
Motin, šiandien - mano vestuvių diena.
Esi tikra, kad nepadarysi gėdos man ir Greisei, sakydama savo kalbą?
Juk tu bijai viešai kalbėti.
Viskas gerai. Jau atsispausdinau savo kalbą.
Nenukrypk nuo scenarijaus.
Jis melavo. Be abejo.
Kodėl staiga susidomėjo mano kalba?
Žinoma, viešas spektaklis.
Jis norėjo, kad apsigėdinčiau,
ir gyd. Šulkinas pamatytų, jog išsikrausčiau iš proto.
Tad paspendžiau spąstus.
Jei jis sugadins mano kalbą, aš tą žinosiu.
Ponia? Jaunikio motina?
Kas nors galėtų palaikyti jūsų rankinę?
Aš galiu palaikyti.
- Ir galbūt driežą. - Ne.
Motin, leisk Anikui paimti rankinę.
Jis paėmė mano rankinę, kaip ir tikėjausi.
Bet aš nenuleidau nuo jo akių.
Izabele.
Ir staiga jis dingo.
Ne.
Tad išgėriau kelias taures ir visur jo ieškojau.
- Tu. - Aš?
Aš nieko nedariau.
Atiduok man.
Dabar atėjo metas jaunikio motinai pasakyti keletą žodžių.
Duokš man rankinę.
Nelieskit.
Tiesos akimirka.
Jei mano mylimas sūnus manipuliavo, gviešdamasis mano pinigų,
dabar tą sužinosiu.
Žvaigždutės nebuvo. Jis apkeitė kalbą.
Pričiupau jį. Bet ne, jis pričiupo mane.
Jis būtent ir norėjo viešo spektaklio.
Tai - ne mano kalba! Mano kalba buvo su žvaigždute.
Edgaras apkeitė kalbą.
Visą laiką tai buvo Edgaras - vaistai,
muzika, metalinis žmogus, batutas.
Visi tie žmonės aplink.
Liūdna, bet tu psichiškai nesveika.
Išveskite ją.
GLOBOS FORMA IZABELĖ MINOUS - NESVEIKA
Tai - ne mano kalba.
Jei pasakysiu, kad kalba buvo apkeista, atrodysiu kaip beprotė.
Jei skaitysiu, kas ten parašyta, bus tas pats.
Tad išsirinkau mažesnį blogį iš dviejų. Buvo tik vienas kelias.
„Šiame gyvenime yra tiek daug santykių.
Išliks tik nedaugelis.
Teks iškentėti skausmo, nesantaikų,
bet kai atsuksi nugarą, jų greitai neliks.
Taip, labai greitai.
Tad vertinkite tuos, kurie jums išties rūpi.
Galiausiai liks tik jie.
O kai pasensit, ir ims slinkti plaukai,
žinot, kam dar rūpėsit?“
Mm bop.
Bidi bop, du vop, du vop.
O, va cha cha. Bidi bop, du vop, du vop.
O, taip. O, aha.
O... Mm bop.
Bidi bop, du vop, du vop.
Taip.
Dieve mano.
Jūs ne šiaip veblenote?
- Tai - dainos „MMMBop“ žodžiai? - Taip.
- Dievinu Hensonus. - Tikrai?
Aleksandras labai juos mėgo.
Mm bop, bada du bop
bop, dada du bop...
Bet kokiu atveju.
Tuojau tau pasakysiu sandorio punktus.
- Jų bus daugiau. - Taip, bus daugiau.
Aš perkąsiu tuos duomenis iškart.
Turiu eit, mama. Viso. Bučkis.
Travisai, ko tu nori?
Gerai, taigi, pirmiausia,
taip, galvojau, kad Edgaras ketino pasprukti.
Apsimesti mirusiu, pasiglemžti pinigus.
Bet dabar manau, kad užčiuopiau tikrąją apgaulę.
Tikrai? Apšviesk mane.
Štai verdiktas, Polai Niumanai.
Ir kiek užtruksim?
Man atrodo, kad Edgaras išpūtė to „Busifilio“ vertę,
investuodamas savo paties turtą per priedangos bendroves.
O dabar tu stengiesi viską parduoti,
nes žinai, jog netrukus visi sužinos, kad jis pakratė kojas.
Ir tas jo pinigėlis nebus vertas nė sudilusio skatiko.
Nieko sau, turiu pripažinti,
kad nors nemoki ištarti „Bucefalas“,
esi visiškai teisus.
Labai įspūdinga. Nors kam rūpi?
Žinoma, rūpi. Tiems žmonėms, kurie tavimi pasitikėjo.
Svarbu žmonėms, kurie pasitikėjo Buce... Bu... tuo daiktu.
Bucefalu.
Žinot, jūs, turčiai, manot, kad visuomet išsisuksit, tiesa?
Nes galim išsisukti.
Travisai. Duosiu nedidelį patarimą, jei galima.
Kazino visuomet laimi.
Nebūtina to daryti.
Taigi, nesistenk įveikti kazino.
Pats tapk kazino.
Buvo nuostabu.
Taigi. Ištrūkau iš jo spąstų.
Bet žinojau, kad jis nepasiduos.
Jis vis tiek gviešėsi mano pinigų.
Jis turėjo patraukti mane nuo kelio, kad juos pasiektų.
Ir Edgaras visuomet turėjo du kelius į pergalę.
Žinau, ką rezgi, Edgarai.
Ak, motin. Tau - paranoja. Tu kliedi.
Nebūk tokia užsispyrusi ir suvalgyk gabalėlį torto.
Ką tu jam padarei?
Ypatingas siuntinys. Ponas Fengas nori, kad paragautumėte.
Ne, ačiū.
Ponas Fengas sakė, jog negalite atsisakyti.
Jokių „ne“.
Iš pradžių nesupratau, ką jis nori pasakyti, bet geriau pagalvojęs
- supratau, kad jis norėjo... - Štai tau pamąstymas.
Susikišk tą šaltą užkandį į storąją ir išnyk, ledinuk.
Eik šalin.
Tortas.
Mm. Bop.
Vėliau tą vakarą Edgaras mirė.
Taigi, matot, žinau, kas jį nužudė...
nes tai buvau aš.
Bet tik todėl, kad jis mėgino nužudyti savo paties motiną.
Tik tortas atiteko kitam žmogui.
Taigi, palaukit, jūs tą žinojote
ir vis tiek visą dieną kaltinote Greisę? Kodėl?
Dieve mano, ramiau. Aš išsigandau. Esi kada išsigandusi?
Ir nebuvau įsitikinusi, ar visko neišsigalvojau.
Jis mane išvedė iš rikiuotės.
Jei būčiau pasakiusi,
kad įtariu, jog Edgaras sukeitė mano vaistus,
specialiai vedė mane iš proto, maustė mane,
būtumėte pagalvoję, kad sena beprotė,
apie kurią visi kalbėjote, neabejotinai ne viso proto.
Taigi, pasirinkau antrą logiškiausią įtariamąjį, tave.
Bet vėliau šįryt...
Viskas vyksta sklandžiai.
Kol kas - jokių trukdžių. Mes tą padarysim.
Reikia padaryti dabar.
- Taip. - Dabar.
Čia Sebastianas.
Kodėl durys praviros?
Ei.
Čia kas nors yra?
Mano sūnelis.
Pričiupau!
PAŠTAS IZABELĖ MINOUS
EDGARO IR GREISĖS VESTUVĖS
Matot, žinojau, kad užsakiau geras servetėles.
- Po galais. - Edgaras jas apkeitė.
Mano sūnus nuo pat pradžių buvo negailestingas.
Dieve mano. Negaliu patikėti, kad vos neištekėjau už to vyruko.
- Tu ištekėjai. - Ak, taip.
Ką praleidau?
Izabelė nužudė Edgarą.
Tikrai?
Aišku. Tai viskas?
- Išsiaiškinom? - Taip. Byla baigta.
Izabelė nužudė savo pačios sūnų, kuris pats nusižudė.
Palaukit minutėlę.
Turime prisipažinimą.
Žinau, tai tik...
Ar pyragą apkeitėte po vestuvių?
Iškart po ceremonijos?
Taip, kiek kartų dar turėsiu pasakoti, kaip nužudžiau savo sūnų?
Deja, nenužudėte.
- Ne. - Ne!
Edgaras prieš mirtį kliedėjo. O tai - durnaropės sukeliamas simptomas.
- Teisingai. - Ir Traviso dėka...
Ką aš padariau?
Dabar jau žinome, kad kliedesiai prasideda,
praėjus maždaug 15 minučių po to, kai išgeri nuodus.
Ne toks stiprus pašalinis poveikis, tik kelios dienos siaubo.
Bet juk dar 90 minučių šokome po to,
kai Edgaras suvalgė tortą, ir prasidėjo pratęsimo vakarėlis.
Laikas nesutampa.
Gerai, bet tortas juk galėjo būti užnuodytas kitaip.
- Roksana torto neragavo. - Tiesa.
Edgaras aiškiai pasakė, kad ji nemėgo tortų.
- Nemėgo. - Aišku.
Taigi, jei Izabelė nenužudė Edgaro, kas tuomet tą padarė?
Ize? Esi?
Čia Houvis?
Sveika, gražuole.
Policija? Kodėl jie taip greitai atvyko?
Aš užbaigiau savo reikalus ir jiems paskambinau.
Ką gi, mielieji. Girdėjau, įvyko žmogžudystė.
Taip. Ir tą padarė nuotaka.
Na jau!
Išvertė Akvilė Katilienė