Mye bedre.
Hva sa vi?
Du sa at du så drapet bli begått.
- Ja. - Og at det ikke var Grace.
Selv om det var du som rettet anklager mot henne.
Hvis jeg har fornærmet deg, mea culpa.
Så...
Er du sikker på at du så ham bli forgiftet?
Jeg vet hva jeg så.
Og jeg vet hva dere tenker om meg.
At jeg er kald, hovmodig og skremmende vakker.
Men det er ikke lett å være Isabel Minnows.
Jeg er en stolt kvinne, og det har vært et vanskelig år.
Min historie er klassisk, den byr på spenning, paranoia
og et fall dypt ned i galskapen.
I fjor døde min mann brått.
Ikke ett øye var tørt, kjære.
Du ville hatet det.
- Mor, du skjelver. - Nei da. Det går bra.
Da er du vel kald. Her, ta jakken min.
Nei. Slutt å styre sånn.
- Det går bra. - Vil du ha jakken min?
Nei. Jeg vil gå. Nå.
Før jeg må snakke med flere senatorfruer.
Sist jeg så henne sånn, var da de slapp italienere inn i golfklubben.
Hvorfor var det så mange blomster?
Det er tradisjon, mor.
Snart er de like døde som faren deres.
Isabel, du kan vel komme og bo hos oss en stund?
Vi kan sørge sammen som familie.
De var bekymret for meg.
Og med god grunn. Jeg var i ferd med å bryte sammen.
Alexander.
Du døde mens du sov, og nå sitter jeg våken.
Edgar hadde ordnet med sovetabletter til meg.
Men de hjalp ikke.
Basilikum, bladpersille, dill... Nei, blandet pepper.
Ja. Nei, chilipulver.
- Nei, ikke kardemomme. Og curry. - Mor?
Ja, hallo.
Klokken er bare halv fem. Hvorfor er du oppe?
- Og hvorfor er du våken? - Jeg skal svømme før børsen åpner.
Krydderet ditt var i uorden.
Sto du opp midt på natten for å rydde i krydderet mitt?
Ja, det var galskap. Men jeg er som sagt en stolt kvinne.
Noen måtte jo gjøre det.
Du bør si opp hushjelpen. I full offentlighet.
Jeg ville ikke vise Edgar smerten min.
Men for hver dag ble det vanskeligere
- å late som ingenting. - Det er jo det samme.
- Bukefalos er digitale dollar. - Nei.
Dollarsedler er myndighetenes propaganda.
Det er jo bilde av en president på dem. Bukefalos er noe mye edlere.
- Mor? Mor, hører du meg? - Hun er på en annen planet.
Hva? Nei. Jeg liker ikke at dere diskuterer politikk.
Det er upassende.
Vi snakket om kryptovalutaen min.
Jeg liker ikke døgnfluer. Smørbrødgriller, trappetroll, Michael Bublé.
La meg få en drink.
Isabel, du har en i hånden.
Men det er gin.
Og jeg liker ikke gin.
- Det gjør du. - Jo da.
Du drakk det hver dag med Edgar i magen.
Du har sagt at ditt og fars stoppord var "Seagram's".
Ja vel, så liker jeg gin.
Jeg kunne merke at de dømte meg.
Medlidenheten deres gjorde det bare verre. Og sovetablettene funket fremdeles ikke.
Jeg lurte på om jeg virkelig var i ferd med å bli gal.
Jeg kan ikke ha en assistent med tannregulering.
Det er et tegn på svakhet.
Vær så snill å skru ned musikken. Jeg klarer ikke å tenke.
Jeg vet ikke hva Rosh Hashanah er, men du får ikke fri den dagen.
- Unnskyld. Hvilken musikk? - De fæle barna som bare synger tull.
Beklager. Jeg må ringe deg senere.
En skummel versjon av den fryktelige poplåten din far likte.
Å, mor. Det er ingen musikk her.
Ikke nå lenger, nei.
Se på deg.
- Du sover ikke. - Nei.
- Og nå hører du ting. - Ja.
Hva skjer med moren min?
Dette var et sjokk for deg. Ingen ventet at far skulle dø i den flyulykken.
Vent nå litt. Du sa at din mann døde mens han sov.
Han sovnet bak spakene i flyet sitt, og passasjerene hans hylte
mens de stupte mot døden.
Men det er ikke poenget her. Det viktige er...
- Herregud, hva driver du med? - Jeg lager en liten kiste til Roxana.
Det viktige her er at jeg var i ferd med å bryte sammen foran Edgar.
Og Hannah, min vakre, merkelige fugl.
Jeg setter hennes meninger høyere enn noen andres.
Gjør du?
Jeg visste ikke... Det har du aldri sagt før.
- Hvordan skulle jeg sagt det? - Som du gjorde nå.
Men nå er det dem jeg sier det til. Hva skal jeg gjøre?
Si til deg at jeg er glad i deg, ansikt til ansikt bare vi to?
- Det hadde vært fint. - Helt absurd.
Har dere vurdert å snakke med en terapeut? Eller kanskje en prest?
Jeg kjenner en flott sjaman i Istanbul.
Han er også en eksepsjonell erotisk tryllekunstner.
- Jaså? Fascinerende. Nei takk. - Ja da, alt det der er flott.
Og jeg lurer litt på hva som gjør tryllekunstene erotiske.
- Han tryller med pikken. - OK.
Men kan vi vennligst gå tilbake til at du så drapet?
Ja vel. Jeg brøt sammen.
Men Edgar gikk videre.
Hvor er olivenene? Vi kan ikke ha lunsj uten oliven.
Grønne oliven, svarte oliven. Hvor er olivenene?
Jeg beklager. Hun er veldig opptatt av steinfrukt.
Å, nå er dere her.
Mor, det er noen jeg gleder meg til å presentere.
Mrs. Minnows.
Så hyggelig å få hilse på deg.
Og det er en glede å treffe deg, Gail.
- Mor. - Hva?
Jeg har jo sagt at hun heter Grace.
- Nei, du sa i går da vi spilte Scrabble... - Dette er ikke åpent for diskusjon.
Hvor er olivenene?
Hvordan kunne jeg ta så feil? Det rimte ikke.
Mor, jeg har truffet noen,
og jeg vil gjerne invitere henne til lunsj i morgen,
hvis du føler at du orker.
Det er klart jeg kan. Jeg har jo sagt at alt går bra.
Denne kvinnen betyr alt for meg.
Og jeg vet at hun har veldig lyst til å møte deg.
Hun heter...
Hvor skal hun?
Grace. Et ord for galskap på fem bokstaver.
Du skjemmer meg ut med vilje.
Ærlig talt. Gail. Grace.
Er det så viktig? Ingen bryr seg.
Jeg bryr meg.
Jeg bryr meg også.
Det er klart, Grace.
Blås i henne. Jeg har prøvd å hjelpe deg,
men du er mer gal i hatten enn en gal hattemaker i en hattebutikk.
Den likte jeg. En skikkelig regle.
Galere i hatten enn en gal hattemaker i en hattebutikk.
Jeg var helt knust, men de hadde rett.
Og ting ble bare verre.
Sverdet du bestilte, har kommet.
Sverdet. Hvilket sverd? Jeg har ikke bestilt noe orientalsk sverd.
Du kan ikke bruke det ordet.
- Det har skjedd en feil. - Navnet ditt står på pakken.
Kjøpt av. Sendt til.
Jeg kunne ikke huske det.
Å, det sverdet.
Og det ga seg ikke.
Isabel, jeg bader.
- Hvorfor har du bestilt en rustning? - Det har jeg ikke.
Det står en hel rustning utenfor, og det er ikke jeg som har bestilt den.
Eller har jeg det?
Isabel?
Går det bra med deg?
- For jeg syns dette er veldig vanskelig. - Så jeg sa til meg selv...
Gå videre.
OK.
Men jeg kunne ikke gå videre, så jeg ga etter.
Hva er alt dette?
Det kalles en trampoline.
En trampoline?
Se når mamma hopper.
Den moren jeg kjenner, spretter ikke.
Se på Roxana. Hun er helt sjokkert. Hun kaster snart opp.
I dag er det en trampoline. I går var det rustning og sverd.
Du husker ikke at du har bestilt noe av det. Det ser jeg.
Jeg nekter å stå her og se deg sløse bort alt far har slitt så hardt for å skape.
Nå er du veldig aggressiv.
Far er død.
Han døde i den flystyrten i Adirondack-fjellene,
og hans forkullede knokler ble trolig spist av ulver.
Det betyr at det er min oppgave å ta meg av familien, og det skal jeg gjøre.
Jeg har snakket med dr. Shulkind. Han mener vi bør snakke om vergemål.
Vergemål.
Jeg skulle passes som et barn. En skjebne verre enn døden.
Hva gjør du?
Du faller så sakte sammen.
Dr. Shulkind skulle i bryllupet.
Og hvis jeg ville beholde friheten, måtte jeg vise ham
at jeg var frisk.
Selv om jeg ikke var sikker selv.
Dr. Shulkind.
God aften.
Vi er så glad for at du kunne komme.
Edgar sier at du har følt deg dårlig.
Søvnløshet. Dårlig hukommelse.
Nei, slett ikke. Jeg har aldri hatt det bedre.
Hvordan går det med "dine tre barn og ingen kjæledyr"?
Helt fint.
Isabel, hvem er Gail?
Gail? Gail?
Du valgte vel trykket på serviettene?
Har det skjedd en feil?
Nei. Nei.
Det er en intern vits med min svigerdatter.
Hva slags vits? Du må forklare.
En vits er ikke morsom hvis du må forklare den.
Hallo, Mrs. Edgars mor.
Sønnen din driver med ugagn.
Hva er det du snakker om?
- Krypto-lureriene hans. - Hva vet du?
Ikke spill dum. "Å, jeg er den gale, gamle damen.
Hvor er nøklene mine? Hvordan bruker jeg telefonen?"
- Mor. - Han lå hånden på baken min.
Har du ringer på deg?
Blør jeg? For det smaker blod.
Da jeg hadde slått ham, slo det meg.
Kryptovaluta. Det er det dette handler om.
Vent. Spol litt tilbake.
Hva har Edgars kryptogreier med deg å gjøre?
Psyken min ble stadig dårligere,
og min sønn reagerte ikke med sympati.
Han brukte det bare som en sjanse til å få kloa i pengene mine.
Det rimer ikke.
Edgar hadde mer penger enn noen mann kan bruke opp.
Ja, vi er Getty-rike.
Det er rart ingen har kidnappet meg og krevd løsepenger.
Slutt, da. Edgar var kanskje litt ensporet, men han var ikke noe monster.
Og likevel er han død. Og en av oss tok livet av ham.
Jeg vet du er der.
Jeg kjenner lukten av oppkast og pistasjnøtter?
Greit, du tok meg.
Jeg tjuvlyttet.
Ja, du er like diskré som en isbil.
Så...
Du virker egentlig ikke særlig interessert
i Isabels edderkoppspinn der oppe.
Isabel trenger ikke å forklare meg at Edgar var en skurk.
Men du er vel også en slags skurk, er du ikke?
Jeg vet hva du driver med.
Dette hodet er ikke bare en bokseball.
Beklager, jeg må ta denne.
Jeg må også ta en forretningstelefon.
Eller ringe.
- Snakk. - Hei, mamma.
Så du tror Edgar var ute etter pengene dine?
Jeg tror det ikke, jeg vet det.
Jeg prøvde til og med å ringe advokaten for å sikre meg.
Be ham ringe meg snarest.
Men han svarer visst ikke midt på natten.
Hvem er det?
Sebastian, hva gjør du her?
Får jeg komme inn?
Hva vil du?
- Hva er det du holder på med? - Skjønner du ikke at jeg er gal etter deg?
Helt gal.
Å, Sebby, Sebby.
Du aner ikke hva jeg har vært gjennom, hvor mye jeg har lidd.
Ta meg. Ta meg nå.
Jeg vil ikke presse deg til noe.
Hva med et kodeord? Noe du aldri kan glemme.
Som for eksempel...
Navnet på din avdøde manns hest.
Hva het den igjen?
- Alexanders hest? - Ja.
Kom igjen, det må du da huske. Hva het den?
Har Edgar sendt deg?
Slett ikke.
Han tror det rabler for meg, og du har kommet for å bevise det.
Hva i all verden? Er du gal?
Ser jeg gal ut?
Er det et samuraisverd?
Du kan ikke kalle det det lenger.
Si til Edgar at han bare kan tro at jeg er helt skrullete,
men at det er mine penger! Mine!
Edgar hadde sendt sin beste venn
og forretningspartner for å forføre meg.
Hva?
Herregud. Dere er så pripne.
Han får ha erotiske tryllekunster, men jeg får ingenting.
- Det er virkelig noe helt spesielt. - Men alt sammen gjorde meg urolig.
Morgenen før bryllupet balanserte jeg på en knivsegg.
Denne er til deg.
En hårnål. Et arvestykke.
Denne hårnålen er blitt brukt av Minnows-bruder i fem generasjoner.
Bare legg den der.
Ektepakten. Edgar var ute etter pengene mine.
Og skulle han tape alle pengene sine i den dumme digitale Ponzi-svindelen,
ville hans stakkars, fattige brud sitte tomhendt tilbake.
Et lite råd.
Det er viktig at du signerer denne.
Uansett hva som skjer mellom deg og Edgar, får du...
...en million dollar.
Signer.
Ville du bare hjelpe meg?
Selvsagt. Du er en Minnows nå.
Vi passer på våre egne.
Oi. Takk.
- Men jeg beholdt jo etternavnet mitt. - Hva?
Jeg trenger litt tid.
OK, hvor var vi?
Vi bruker samme sovetabletter.
Det er ikke sovetabletter.
Nei, det helt motsatte. Det er ADHD-medisin.
- ADHD-medisin? - De holder deg våken hele natten.
Sovetabletter. Festlig.
Jeg hadde vært søvnløs i flere måneder. Men sovetablettene?
ADHD-medisin? Det var ikke mulig.
Men de er helt like.
Det var Edgar som hadde gitt meg tablettene.
Å, mor. Det er ingen musikk her.
Du husker ikke at du har bestilt dette. Det ser jeg.
Var det en feil?
Jeg har jo sagt at hun heter Grace.
Du skjemmer meg ut med vilje.
Du er mer gal i hatten enn en gal hattemaker i en hattebutikk.
Det var Edgar. Han sto bak alt sammen.
Dette er en av sovetablettene du ga meg.
Og dette er ADHD-medisin.
Se på dem. De er helt like. Forklar det.
Å, mor. Disse tablettene er slett ikke like.
Denne er lyseblå, og denne er mørkeblå.
Du er helt forvirret.
- Vi ringer dr. Shulkind. - Nei. Nei, jeg er helt frisk.
Jeg ser det. De er helt forskjellige. Jeg forstår ikke at jeg ikke så det.
Mor, jeg gifter meg i dag.
Er du sikker på at du ikke kommer til å skjemme ut Grace og meg med talen din?
Du er jo så nervøs for å holde tale.
Det går fint. Jeg har allerede skrevet ut talen.
Hold deg til manus.
Han løy. Sånn måtte det være.
Hvorfor var han plutselig så interessert i talen min?
Selvsagt, alt oppstyret.
Han ville skjemme meg ut og vise dr. Shulkind at jeg var gal.
Så jeg la en felle.
Hvis han tuklet med talen min, ville jeg se det.
Frue? Brudgommens mor?
Kan vi be noen ta vesken din?
Jeg kan ta den.
- Og kanskje firfislen. - Nei.
Mor, la meg gi Aniq vesken din.
Han tok vesken min.
Men jeg gjennomskuet ham og kom ikke til å slippe den ut av syne.
Isabel.
Og så var han plutselig vekk.
Nei.
Så jeg drakk noen drinker og lette etter ham.
- Du. - Jeg?
Jeg gjorde ingenting.
Få den.
Nå skal brudgommens mor si noen ord.
Gi meg vesken.
Ikke rør den.
Sannhetens øyeblikk. Hvis min kjære sønn ville lure meg for penger,
skulle jeg nå få svar.
Ingen stjerne. Han hadde byttet ut talen.
Jeg hadde ham. Men nei, han hadde meg.
Et sammenbrudd for fullt publikum var det han ønsket seg.
Dette er ikke talen min! Talen min hadde stjerne på seg.
Edgar byttet ut talen.
Det har vært Edgar hele tiden. Tablettene,
musikken, rustningen, trampolinen.
Alle menneskene overalt.
Du er dessverre psykisk syk.
Før henne bort.
Dette er ikke talen min.
Hvis jeg sa at talen ble byttet ut, virker jeg gal.
Hvis jeg leste talen han skrev, ventet samme skjebne.
Så jeg valgte det minste av to onder. Jeg måtte gå rett på.
"Du har så mange forhold i dette livet.
Men bare ett eller to vil vare.
Du må gjennom all smerte og lidelse,
og når du snur deg er de borte så brått.
Ja, så brått.
Så hold fast på dem som virkelig bryr seg.
Til slutt er det bare dem igjen.
Og når du blir gammel og mister håret,
kan du da si meg hvem som ennå bryr seg?"
Mmm bop.
Biddy bop, doo-wop, doo-wop.
Wah. Biddy bop, doo-wop, doo-wop.
Åh, yeah.
Mmm bop.
Biddy bop, doo-wop, d-doo-wop.
Yeah.
Å, herregud.
Du bablet ikke bare?
- Og det er teksten til "MMMBop"? - Ja.
- Jeg elsker Hanson. - Gjør du?
Alexander elsket dem.
Uansett.
Jeg sender deg punktene i avtalen.
- Mer følger. - Ja, mer følger.
Jeg analyserer dataene med en gang.
Må stikke, mamma. Ha det. Suss.
Travis, hva vil du?
Først...
...trodde jeg Edgar ville iscenesette sin egen død og stikke med pengene.
Men nå tror jeg jeg har gjennomskuet svindelen.
Jaså? Fortell.
- Her kommer dommen, Paul Newman. - Hvor lang tid tar dette?
Jeg tror Edgar forfalsket verdien
til "Buksefallos" ved å skyte inn egne penger gjennom stråselskaper.
Og her står du og stresser for å få solgt alt sammen.
For snart vet alle at han er død.
Og da er valutaen hans verd mindre enn et kinoabonnement.
Jøss, det må jeg si.
Bortsett fra hvordan du uttalte Bukefalos, så stemte alt helt.
Svært imponert. Ikke at det er viktig nå.
Jo, det er viktig for de som stolte på dere.
Det er viktig for de som trodde på Bukse... Den greia.
Bukefalos.
Dere rikinger tror dere kan gjøre som dere vil.
Vi kan det.
Travis. La meg gi deg et lite råd.
- Huset vinner alltid. - Du trenger ikke å gjøre det der.
Så du skal ikke prøve å vinne over huset.
Du må bli huset.
Det der var superkult.
Jeg hadde vridd meg ut av fellen hans. Men jeg visste han aldri ville gi seg.
Han ville ha pengene mine.
Og han måtte bli kvitt meg for å få kloa i dem.
Og Edgar sørget alltid for å ha to vinnersjanser.
Jeg har gjennomskuet deg, Edgar.
Å, mor. Du er paranoid og forvirret.
- Slutt å være så trassig, og ta litt kake. - Hva har du gjort med den?
Spesiallevering. Mr. Feng vil at du skal smake.
Nei takk.
Mr. Feng sa at jeg ikke måtte godta et nei.
Han sa nei til nei.
Jeg måtte høre på sammenhengen for å forstå.
- Han ville bare... - La meg forklare.
Stapp desserten din opp i ræva og stikk, iskremgutt.
Fjern deg.
Å, kake.
Mmm. Bop.
Edgar døde senere den natten.
Så jeg vet hvem som tok livet av ham...
Fordi det var meg.
Men bare fordi han ville ta livet av sin egen mor.
Kaken nådde feil mål.
Så du visste dette,
men har likevel skyldt på Grace i hele dag? Hvorfor?
Herregud, slapp av. Jeg var redd. Har du aldri vært redd?
Og jeg visste ikke om jeg innbilte meg alt sammen.
Han gjorde meg så forvirret.
Hvis jeg hadde sagt at jeg hadde mistanke om
at Edgar hadde byttet ut medisinene mine,
gått inn for å drive meg til vanvidd, hjernevasket meg,
ville dere bare tenkt at den gærne dama
dere har sladret om alle sammen, faktisk var sinnssyk.
Så jeg valgte nestemann som var logisk å mistenke, som var deg.
Men i formiddag...
Alt går etter planen.
Ingen problemer. Dette skal vi få til.
Det må skje nå.
Det er Sebastian.
Hvorfor står døren åpen?
Hallo? Hallo?
Er det noen der?
Min sønn.
Har deg!
Se her. Jeg visste at jeg hadde bestilt riktige servietter.
- Pokker. - Edgar må ha byttet dem ut.
Min eneste sønn var helt skruppelløs.
Å, herregud. Tenk at jeg holdt på å gifte meg med ham.
- Du gjorde det. - Å, ja.
- Har jeg gått glipp av noe? - Isabel drepte Edgar.
Seriøst?
OK. Så var det alt?
- Har vi løst saken? - Ja. Vi er ferdige.
Isabel drepte sin egen sønn, som også drepte seg selv.
Vent nå litt.
- Vi har jo en tilståelse. - Ja da, men det er bare...
Kakebyttet, skjedde det under mottakelsen? Rett etter bryllupet?
Ja. Hvor mange ganger må jeg forklare hvordan jeg drepte min egen sønn?
- Men du drepte ham ikke. - Nei.
Edgar hallusinerte før han døde. Et symptom piggeple kan gi.
- Det stemmer. - Og takket være Travis...
Hva har jeg gjort?
...så vet vi at hallusinasjonene setter inn
rundt et kvarter etter at du drikker giften.
Ikke så mange bivirkninger, bare et par våkne mareritt.
Men det var 90 minutter med dans
etter at Edgar spiste kaken, før det ble nachspiel. Det stemmer ikke.
Men kaken kan ha vært forgiftet med noe annet.
- Roxana spiste ikke kake. - Det er sant.
Edgar var tydelig på at hun ikke spiste kake.
- Stemmer. - OK.
Så hvis Isabel ikke drepte Edgar, hvem var det da?
Izzy? Er du her?
Å, er det Howie?
Hallo, min skjønne.
Politiet? Hvorfor kommer de allerede?
Jeg gjorde meg ferdig og ringte dem.
Ja, folkens. Jeg hører at det har vært et drap her.
Ja. Det var bruden som gjorde det.
Slutt, da!
Tekst: Trine Haugen