Защо не разрешихме случая?
Бях сигурен, че ще успеем. - Да, и аз.
Всеки можеше да е бил. Всеки е имал начин и възможност.
Всеки е имал мотив.
Едно нещо не ми дава мира, но няма да ти хареса.
Какво искате да кажете?
Само един човек не беше споменат.
Никой не спомена да го е видял на афтърпартито.
В библиотеката видях Изабел,
Хана, Грейс, Фън,
Себастиан, Юлисис,
Травис, Вивиан.
И никой не е видял Зоуи.
Тя се опитваше да помогне на Грейс. - Както Яспър на теб ли?
Ама че вкусно.
Какво става?
Седни.
Разбрахте ли кой е убиецът? Защото ми е гузно.
Не исках да говорите с нашите, а после се оказа, че са криели изневяра.
Искаме само да ни кажеш
къде беше по време на афтърпартито снощи.
По дяволите.
Мислех, че съм скрила следите си. - Какво си направила?
Опитвах се да не мисля за това.
С Грейс сте се скарали за Едгар. - Да.
И така и не й се извиних с речта си, защото Едгар ме прекъсна.
И после... Държа да отбележа, че стана случайно.
Не съм искала да умре.
Не.
Боже, стига. На никого не му пукаше за него.
Не ти е много съвестно. - Не знам.
Цялата работа беше като във филм на ужасите.
Знаех, че Грейс още ми се сърди.
Ало?
ЗОУИ
Има ли някой?
И исках да й се извиня, преди да е заминала на меден месец.
Вмъкнах се в спалнята й, за да пъхна речта си в куфара й.
Ехо? Има ли някой?
Едгар, ти ли си?
Не е забавно.
Здравей, кученце. Оставях бележка на сестра си.
О, боже!
Господи!
Махай се.
О, боже.
Не!
Дръж това, кучко!
Кученце?
Да му се не види!
Убих кучето. - Няма нищо, Зо.
Станало е случайно, нали? Както каза.
Казала е: "Дръж това, кучко!". - Казала си го, нали?
Ако си спомняте, гневя се, когато ме предизвикат.
Да, помня.
Исках да ви кажа, но вие и без това се досетихте.
Само се чудехме къде е кучето. - Е, вече разбрахме.
Да се върнем към убийството на Едгар.
Кой го е убил?
Нямаме заподозрян.
Какво? Нямате заподозрян ли?
Сигурно сме пропуснали нещо. - Съжалявам, партньоре.
Дойдох чак дотук и те разочаровах.
А Грейс? - Не мисля, че е била тя.
Но не мога да го докажа.
Съберете се, хора. Трябва да обсъдим нещо.
Екипът ми още работи, но е ясно, че е била булката.
Не. - Да.
Искала е парите му. - Не.
Не е подписала предбрачното и е отровила питието му. Край на разследването.
Извинете, шерифе. - Вие трябва да сте бившето ченге.
Точно така. - Майко мила.
Приятно ми е.
Не че ви се бъркам, но не трябва ли да проведете разследване?
Не само при Грейс обстоятелствата са подозрителни.
Преди малко Изабел мислеше, че е била тя. - Какво?
Всъщност е просто. Никога не съм смятала, че съм убила Едгар,
а че неволно се е самоубил,
защото е възнамерявал да убие мен.
Отровата е сбъркала мишената.
Но сега виждам, че съм била права - била е Грейс.
Точно така.
Защо го казахте? - Аник, чакай.
Какво? - Дай ми минутка.
Няма как да знаете със сигурност, че е била Грейс.
Пипнахме убиеца - Грейс. - Да.
Арестувам я и нека Бог се смили над душата й.
Защо да не съм аз?
Защото аз убих кучето.
Полковника? - Май да.
Не си. - Сигурна съм.
Уверявам те, Полковника е жив. Малката гадина не мре.
Когато трети път хвана рак, го взех за умрял и го погребах.
Пущината се изрови.
И пак се появи.
Полковник, ела тук. - Не, недей.
О, боже.
Тази твар не умира.
Но как? Хвърлих го през прозореца.
Имам теория.
Тя би обяснила думите на Едгар преди смъртта му.
Зоуи е метнала кучето през прозореца и то е паднало на батута.
Ах ти, подскачащо псе от ада!
Това е видял Едгар.
Удивително.
Друг?
Имаш девет живота, нали, фъстък?
Какво кретенче.
Както и да е, нямате доказателства, само мотив.
Тук няма човек, който да не е имал мотив.
Не е имал мотив.
Без мотив.
И ако е имало друга мишена... - Търсим не където трябва.
Записите.
Стоп! Няма да стоя безучастно, докато вие си играете на детективи.
Приключихме.
Добре, не е била Зоуи.
Не е била Грейс, аз бях.
Дявол да го вземе! Знам какво правиш. Няма да ти се получи.
Арестувам я.
И аз го убих.
И аз убих Едгар.
Прекалявате.
Както казват зулусите: "Всеки трябва да се сблъска със смъртта".
Удуших го с голи ръце.
Бил е отровен. - Отрових Едгар с голи ръце.
Това не ви е роман на Агата Кристи. Човекът е мъртъв.
Явно ще трябва да арестувате всички ни,
защото и аз убих Едгар.
Иска ми се да го бях убил втори път.
Тате. - Отплеснах се.
Само да кажа - аз не съм го убил.
Аз пък го убих.
Защото съм влюбена в Грейс. Не ви разказах всичко.
Мислите, че съм казала всичко, но не съм.
Когато с Грейс бяхме в Амстердам,
се надрусахме с кексчета и започнах да изперквам.
Ти ми говореше и цял следобед ми разтриваше гърба, за да ме успокоиш.
Както е направила и с Травис, но в моя случай беше искрена.
В онзи момент постигнахме духовна връзка, която оттогава е силна.
После повърнах. - Стига толкова. Хауи, арестувай я.
Не.
Не можете. - Не пипайте Грейс.
Кашата стана пълна.
Но като на колега ви казвам, тук чухте куп самопризнания.
Когато пресата разбере,
а повярвайте ми, тя ще разбере, ще напишат:
"Шериф Риърдън пренебрегнал множеството самопризнания,
защото добрата му приятелка Изабел Миноус му казала".
Хубаво.
Давам ви пет минути да ме убедите, че не е била булката.
В противен случай ще арестувам всички ви за възпрепятстване на полицията.
Аник, ти знаеш кой е бил, нали?
Да, абсолютно. Трябва само да видим един клип на Кайлър.
Кой е Кайлър?
Кажи кой клип, ще го приготвя.
За да убиете някого, ви трябва средство, мотив и възможност.
Всеки тук е имал средство - цветята от градината на Хана.
И всеки е имал възможност, защото всички сте били на афтърпартито.
Освен Зоуи, която е хвърляла кучето през прозореца на спалнята.
Съжалявам. - Не ми се вярва.
Всички присъстващи са имали и мотив.
Предадената майка Изабел.
Уволненият съдружник Себастиан.
Влюбената сестра Хана.
Ревнивият бивш Травис.
И номадът с непоносимост към богатите - Юлисис.
Тъстът Фън, който е разорен, но го крие.
Тъщата Вивиан, която пази своя тайна.
Мнителната балдъза Зоуи.
И Грейс - недотам влюбената булка.
Четири минути. - Да.
Но един човек е имал по-особен мотив.
И това е убиецът.
Юлисис.
Какво? - Шегичо Юлисис?
Убил съм Едгар, понеже мразя богаташите ли?
Ама че жалък мотив, нали? - Прав сте.
Тогава защо ще искам да убия Едгар? - Не си искал.
Както каза и Фън по-рано, не е било заради Едгар.
А заради Вивиан. - Какво?
Както каза Изабел, отровата е сбъркала мишената.
Искал си да убиеш Фън.
Вивиан, след вечерята си се срещнала с Юлисис под върбата.
Спокойно, всички знаем за връзката.
Каква връзка? - Между мен и Грейс.
Не тази.
Сигурно говори за моите тайни похождения при Изабел.
Ходил си на поход с Изабел?
Не. Вече всички знаят за тази връзка. - Наистина ли?
Себи, всичко им разказах. - О, боже.
Вивиан и Юлисис са имали любовна връзка преди години.
Ама какви развратници сте всички!
Вивиан, трябва да знаем какво е станало.
Отидох да говоря с Юлисис насаме.
ВИВИАН
Какво правиш тук? Защо дойде?
О, Вивиан.
Вивиан, опитвах се.
Опитвах се да те забравя,
но след толкова години
не мога.
Глупчо, не говори така.
Обикалях света, за да избягам от чувствата си към теб.
Но ми омръзна да бягам.
Бъди с мен.
Юлисис!
Скъпа, вече не е нужно да се преструваш.
Децата ти са пораснали. Не е нужно да оставаш с глупака Фън.
Не е глупак.
Той е добър.
Мил.
Забавен.
Той е щедър и смел.
Достатъчно смел да ми даде втори шанс.
Шанс, който може би не заслужавам.
И никога няма да го напусна.
Какво става тук?
Как смееш да се срещаш с жена ми сам в тъмното!
Тъкмо му казвах, че трябва да си върви.
Добре, достатъчно. Благодаря.
Обичам съпруга си.
Направих всички онези грешки преди много години, но избрах него.
И не съжалявам и за миг.
Добре, щом Вивиан не е имала намерение да напусне Фън,
Юлисис е можел да бъде с нея само ако го убие.
Върнал си се в палатката, отритнат и ядосан.
Видял си цветята все още на масите, защото Вивиан ги е взела чак на сутринта,
и си разпознал татула.
От пътуванията си научил много за цветята.
Татул. Чувал съм го само във връзка с психотропна отвара.
И си решил да действаш.
Планът ти е бил да убиеш Фън и да заемеш неговото място.
Трябвало е само да свариш силна отвара.
Бях навън цялата нощ. Влязох чак за афтърпартито.
Кога според теб съм се снабдил с чайник и гореща вода?
Чайникът е бил рогът ти,
а горещата вода...
си взел от душа ни.
Като си напълнил рога с чай,
на афтърпартито си налял уиски за себе си
и за Фън, но в неговата чаша си добавил татул.
Не правех това.
А нещо друго.
Да. Тест за бащинство.
Тест за бащинство? - Помолих ги да не ти казват,
но исках да съм сигурен, Грейс.
Само че, ако си правел тест, си използвал погрешната чаша.
Себастиан каза, че те е видял да правиш нещо с чаша за уиски.
Всичко наред ли е?
Какво да бъде?
Едно розе, моля. И уиски за съпруга ми.
Но Грейс е пила розе на афтърпартито.
Тя дори не обича уиски.
Уискито ми е отвратително на вкус.
Когато се стигна до разследване за убийство,
си разбрал, че зализаният перчем те е видял да смесваш питиетата,
затова е трябвало да съчиниш нещо.
Хрумнала ти е идеята за тест за бащинство.
Знаел си, че Грейс не ти е дъщеря, но си се престорил, че се съмняваш.
Може да съм бащата на Грейс.
Моя ли е?
Каза ни, че си питал Вивиан,
но в разказа си Вивиан не спомена нищо за бащинство.
Но ми омръзна да бягам.
Бъди с мен.
За достоверност си взел клечка за уши и найлонов плик.
Чай под душа, клечки за уши.
Тази история става абсурдна.
Сипал си отровата в питието на Фън, дал си му го,
а на нас каза, че той сръбнал
и после отишъл да покаже скрежината си на Едгар.
За едно по-добро бъдеще.
И да забравим миналото.
Но не мисля, че Фън е пил с теб.
Мисля, че неволно е разменил чашата си с тази на Едгар.
Мислиш? - Благодаря.
Всъщност не помня.
Имаме го на клип. Заснел го е Кайлър, момчето за социалните мрежи на Фън.
Зоуи, готова ли си? - Да. Има телевизор в кабинета на Едгар.
Мисля, че ще се съберем там. - Имам телевизор тук.
Ето. Става, нали?
Всеки път ме изумяваш.
Сега пък ще зяпаме клипа на хлапе.
Дай "вход в устройството". - Това правя.
Зо, влез в интерфейса... - Направо в "Апъл ТВ".
Да, натисни "вход". - Това правя.
Млъкнете, ще се оправя сама.
Разкажете им играта!
Ето тук Юлисис дава чашата с отровата на Фън.
А Фън я оставя пред Едгар.
Обърнете внимание.
Ако сме прави, малко след като Едгар се намусва на скрежината...
Не ми харесва.
...което ми е необяснимо - как може да не я харесваш!
Хем е сладка, хем плодово-млечна.
Идеалната смес между... - Аник.
Да, съжалявам.
Ето тук.
Не й харесва.
Благодаря за искреността ви.
Зоуи, пауза.
Ето. Видяхте ли?
Той обърка чашата. Без да иска, остави отровата на Едгар.
Мътните го взели!
Едгар е пил от чашата с отровата.
Роксана също.
А Фън е пил от чашата, в която Грейс е сипала адерал.
Кайлър, записваш ли?
Вижте, това е човек, надрусан с адерал. Не е мигнал.
Сън не ни лови, преливаме от идеи за бизнеса.
Юлисис си легнал в събота вечерта, мислейки, че е отровил Фън.
На сутринта чул женски писък и решил,
че Вивиан е открила трупа на Фън.
А и Травис си спомняше как някой претичал по черупките от шам фъстък,
но това бил Юлисис,
който подминал стаята на Травис, на Грейс
и спрял пред вратата на Вивиан, откъдето му се счул писък.
Така беше.
Като отворих, Юлисис беше на вратата и като видя Фън, все едно видя призрак.
Чух писък.
Кайлър, трябва да затварям.
Боже, това ли беше?
Какво друго да кажем? Улучихме в десетката.
Нима? Не ми показахте доказателства, само косвени улики.
Чашите бяха разменени. Видя се в клипа.
Намерихме чайник, скрит в шкаф в банята на булката и на покойника.
Какво имаме тук? Истински улики, намерени от истинската полиция.
Ако мъжът е искал да направи чай от цветя под душа,
защо Грейс е скрила чайник в шкаф?
Не съм.
Може би защото вие, двамата позьори, сте си играли на ченгета...
Позьори?
Кажи ми го в очите.
Не обичам да се повтарям.
Аз скрих чайника.
Не, аз го скрих с голи ръце.
Не, Травис. Наистина го скрих. - Защо, по дяволите?
Намерих го в стаята ти и като разбрах, че отровата е била чай,
се обезпокоих, че това ще те злепостави.
Смяташе ли, че съм била аз?
Не, никога не бих... Виж.
Недей.
Какво правиш? Зоуи, спри! - Това беше повече от сръбване.
Виждаш ли? Вярвам ти.
Убедена съм, че тук няма отрова.
Напълно си луда, Зо. - Наистина. Ела тук.
Дай ми да пия от рога ти.
Точно ти трябва да знаеш, че това е грузински рог кантси.
Дай ми да пия от рога кантси. - Празен е.
Използвах последния кумис за бухтичките.
Тогава ми го дай.
Ще го напълня с джина на Изабел.
Какво става?
Ако в него няма отрова, няма проблем, нали?
Какво? Недей. - Вивиан.
Добре.
Но това е нелепо.
Страхотно.
Няма причина да ме спираш.
Ето ти качествена пиячка.
Благодаря. - Да.
Спокойно.
Вярвах ти.
Спри. - Не!
Не.
Защо?
Обичах те.
Наистина те обичах.
Обичах те със страст, каквато мекушавият ми брат не познава.
Ти изпитваше същото към мен. Но не беше честна със себе си.
Затова трябваше да ти помогна да продължиш.
Можеше да си изживеем живота заедно.
Живот, изпълнен с приключения, тръпка и любов.
Нямаше да си закотвена с този скучен, жалък...
Хванахме убиеца ти.
Ти си на небето.
Казах ти, че не съм аз.
Грейс, искам да ти се извиня, задето те обвиних в убийството,
и то многократно през целия ден днес.
Добре.
И дълбоко съжалявам,
но ако мислиш, че като си била омъжена за сина ми няколко часа,
ставаш единствен собственик на богатството му,
адвокатите ми ще се свържат с теб.
И ще загубиш, защото ще си осигурим по-добри адвокати от теб.
Не желая богатството ви, трупано от експлоатация,
така че всичко е наред.
Точно така. Най-сетне.
Това ми осигурява един милион, нали? Ти ми го каза.
Татко?
Колко пари каза, че ти трябват за камиона?
Наистина ли? - Един милион.
Не, ще ти ги върна до цент! - Недей.
Благодаря.
Пращат ми статия за смъртта на Едгар. Вече се знае.
Успя ли да продадеш всички компютърни монети?
Трябваше да бързам и взех по 62 цента на долар.
Късмет е, че успях преди...
Какво? - Какво?
"Буцефал" покачва стойността си.
Сега е три пъти по-скъп, отколкото като го продадох.
Знаеш ли какво става?
Казах на моите последователи в "Редит" да инвестират в "Буцефал".
Да, знам как се произнася.
Станах казиното.
Уволнен си. Стягай си багажа и да те няма.
Изабел, стига.
Мога да съм ти спътник. Да ходим на театър, да излизаме на вечеря.
Ако се ограничим само до ръчно задоволяване под завивките,
мисля, че ще ни се получи.
Вече имам куче, което не умира.
Егати.
Искахме да ти благодарим, че спаси Грейс.
Спасих Грейс. Да, такъв съм си.
Спасителят на Грейс. Грейс е спасена.
Тя е спасена, а аз помогнах. Но вие вече знаете.
Опитвам се да ти благодаря. Не разваляй момента.
Да, съжалявам. Още не мога да се отпусна. Не знам дали ми личи.
Аник, знам колко трудно ти беше
да ме помолиш да говоря със Зоуи и Грейс за случилото се.
Да, не исках да водя този разговор, повярвай ми.
Като с мен и бизнеса ми.
Благодарение на теб казах на Вивиан за трудностите си.
Трябваше по-рано да го направя.
Тя ми е партньор.
Аник, ти ще си добър съпруг за Зоуи.
Ако някой ден и това стане.
Странно е, че го казваш, защото смятах скоро да предложа на Зоуи.
Но след всичко, което се случи, идеята за сватба надали ще й хареса.
Не се знае. - Така е.
Добре ли си? Цялата история е доста неприятна.
Да. Не се бой, добре съм.
Явно не съм познавала чичо си.
Той беше повече идея, отколкото реален човек.
Повече ме шокира това, че мама е имала тайна връзка с него.
Да знаеш, че никога не съм мислил, че Грейс е убила Едгар.
Знам. - Да. Може малко да съм се съмнявал.
Ама съвсем малко. - Само за миг.
Този уикенд ме накара да преосмисля какво е любовта,
какво е важно и какво искам да правя оттук нататък.
Да, и аз така.
Може би тук не му е времето и мястото да говорим за това,
но животът е кратък и...
Късаш ли с мен?
Не! Казвам, че харесвам себе си, когато съм с теб,
и с никой друг не бих искала да преживея убийство, освен с теб.
И аз.
Но се надяваме да няма повече убийства. - Просто казвам...
Ще се ожениш ли за мен? - Не е истина!
Какво? Не искаш ли?
Не, разбра ме погрешно. Исках да кажа, че и аз щях да ти предложа.
Не е истина. - По пътя, където се целунахме първия път.
Цял уикенд исках да говоря с вашите и сега ми дадоха благословията си.
Съжалявам, не знаех, че си планирал това. Ще изчакам тогава.
Не, вече знаеш какво кроя, няма да е изненада.
А и вече ми предложи.
Връщам си думите. - Недей.
Няма да ти казвам как трябва да предложиш брак.
Имаш ли пръстен? - Да, в жабката.
Наистина? - Да.
Иди го вземи и ми предложи. - Така няма да е изненада.
Ще се омъжиш ли за мен? - Нямаш пръстен.
Така е, нямам. Но знаеш ли, мога да направя нещо като твоя.
От растения, точно както ти си направила. Е, не точно. Как го направи?
Да се разберем нещо.
По някое време следващия месец, когато най-малко очакваме,
един от нас ще изненада другия, става ли?
Звучи добре. - Супер.
Яко. - Гот.
Прекрасно. - Решено е.
Яко.
Да се оженим ли?
Добре. Надуши ме, нали?
Ще ми предложиш ли брак?
Благодаря за помощта. Радвам се, че си партнирахме.
Беше готино отново да разследвам,
да чуя различните версии и да открия убиеца.
И ви видях какво направихте.
Казах ти, че ще ви уредя хепиенд.
Е, връщам се към писането на книгата. - Което не разбирам.
Защо пишете книга, щом сте силна в представянето на версиите като филми?
ЕДНА ГОДИНА ПО-КЪСНО
Насам.
Зоуи, Аник! - Здрасти!
Привет. - Тук е яко.
Звезда съм. - Яко.
Дайте да видя пръстените.
Тези ли? - Да!
Вижте се! Много сте сладки!
Наистина ли сте наели Даниъл Радклиф да изиграе Зейвиър?
Стойте да видите кой играе мен.
Снимаме!
Искам да говоря с всички ви, защото всеки от вас може да е убиецът.
Страхотна е, нали? - Удивителна!
Подборът на актьорите е добър.
Всички сте дошли на срещата на випуска за втори шанс.
В любовта, в живота, в нещо друго.
Не мисля, че е бил Аник.
Аник? Той ми е най-добрият приятел. Знам, че не е бил той.
Актьорът, който играе мен, този ли е, който си мисля?
Никого не съм убивал.
Стоп!
Казвала съм ви, че харесвам Джалийл Уайт.
Не само при вас има хепиенд.
Сгодена съм.
Какво?
Как бях? - Страхотен.
Данър се е сгодила за Джалийл Уайт?
Върхът си.
Адски ми е неловко.
Превод на субтитрите Катина Николова