Kā mēs to neatrisinājām? Es biju pārliecināts, ka visu sapratīsim.
Jā, es arī.
Vainīgs var būt jebkurš. Visiem bija vajadzīgie līdzekļi un iespēja.
Visiem bija motīvs.
Ir tikai viena lieta, kas mani visu laiku neliek mierā.
Bet jums tā nepatiks.
Pag, ko jūs sakāt?
Ir tikai viens cilvēks, kas netika pieminēts
neviena stāstā par afterpārtiju.
Bibliotēkā
es redzēju Izabelu,
Henu, Greisu, Fengu,
Sebastjanu, Jūlisīsu,
Trevisu, Vivianu...
Un neviens neredzēja Zoju.
Nu nē, viņa centās palīdzēt Greisai.
Kā Jaspers centās palīdzēt jums?
Šausmīgi garšīgs!
Kas ir? Kas noticis?
Apsēdieties.
Jūs atklājāt vainīgo?
Jo es jūtos šausmīgi.
Es negribēju iejaukt savus vecākus, bet viņi slēpa traku mīlas dēku.
Mums tikai vajag, lai tu mums izstāsti,
ko tu vakar darīji afterpārtijas laikā.
Velns!
- Domāju, ka man izdevās visu noslēpt. - Ko tu esi izdarījusi?
Es centos par to nedomāt.
- Jūs ar Greisu Edgara dēļ sastrīdējāties. - Jā.
Un līgavas māsas runā man neizdevās viņai atvainoties,
jo Edgars mani pārtrauca.
Un tad es...
Es tikai gribu pateikt, ka tas bija netīšām.
Es negribēju, lai viņš mirst.
Nē.
Ak dievs, nu beidziet! Tāpat viņš nevienam nepatika.
Jūs par to visu runājat ļoti nevērīgi.
Nezinu.
Tas viss man šķita kā tāda bezgaumīga šausmene vai vēl kas.
Es zināju, ka Greisa uz mani dusmojas.
Ei?
ZOJA
Te kāds ir?
Un es gribēju izlīgt, pirms viņa aizbrauc kāzu ceļojumā.
Tāpēc ielavījos viņas guļamistabā, lai savu runu ieliktu viņas koferī.
Ei? Te kāds ir?
Edgar! Tas esi tu?
Nav smieklīgi!
Sveiks, suņuk.
Es tikai gribēju atstāt māsai vēstulīti.
Ak dievs!
Dievs!
Vācies!
Ak dievs!
Nē, nē, nē. Nē!
Atnes šo, kuce!
Suņuk? Suņuk?
Johaidī!
Es nogalināju to suni.
Nekas, Zo.
Tas bija netīšām - kā jau teici.
- Viņa pateica: "Atnes šo, kuce!" - Tu tiešām tā teici, ko?
Un, ja atceraties, manī mīt arī neliels niknumiņš,
kas atmostas, kad mani izprovocē.
O jā, es atceros.
Es tiešām gribēju jums izstāstīt, bet jūs jau tāpat to sapratāt.
- Nevarējām saprast, kur palicis suns. - Jā, tas nu ir skaidrs.
Atgriežamies pie tā, kurš nogalināja Edgaru.
Labi. Nu, kurš to izdarīja?
Mums aizdomās turamā nav.
Ko? Jums nav aizdomās turamā?
Ir jābūt kaut kam, ko esam palaiduši garām.
Piedodiet, pāriniek.
Es mēroju šo tālo ceļu un jūs pievīlu.
- Bet Greisa? - Nedomāju, ka to izdarīja Greisa.
Tikai nezinu, kā to pierādīt.
Sanāciet! Mums ir šis tas runājams.
Tā! Mana komanda vēl strādā,
bet man tas šķiet skaidrs - vainīgā ir līgava.
- Nē. - Jā.
- Viņa precējās naudas dēļ... - Nē.
...neparakstīja līgumu, sazāļoja viņa dzērienu.
Tas ir skaidrs kā diena.
Atvainojiet, šerif.
Jūs esat tā izbijusī policiste.
- Taisnība. - Vai dieniņ!
- Priecājos iepazīties. - Jā.
Negribu jūs mācīt, bet jums nešķiet, ka lietu vispirms vajadzētu izmeklēt?
Jā. Greisa nav vienīgā, kuras apstākļi šķiet aizdomīgi.
- Vēl nesen Izabela domāja, ka ir vainīgā. - Ko?
Viss ir vienkārši. Es nedomāju, ka es Edgaru nogalināju.
Es domāju, ka viņš sevi nogalināja pats - nejauši,
jo gribēja nogalināt mani.
Viņš vienkārši bija nepareizais mērķis.
Taču tagad es saprotu, ka man bija taisnība. To izdarīja Greisa.
Pareizi.
- Pareizi? Kāpēc? - Anīk, dodiet minūti laika.
- Ko? - Tikai minūti.
- Minūti? Mums nav... - Dodiet...
Klau, jūs nevarat zināt skaidri, ka vainīgā ir Greisa.
- Slepkava ir atrasta. Tā ir Greisa. - Jā.
Un es viņu arestēju, un lai Dievs ir žēlīgs viņas dvēselei.
Kā jūs zināt, ka to neizdarīju es?
Jo es nogalināju suni.
- Tu nogalināji Pulkvedi? - Man šķiet.
- Nenogalināji. - Domāju, ka nogalināju gan.
Tici man, Pulkvedis nav miris. Sīkais sūds ir nemirstīgs.
Kad viņam trešoreiz bija vēzis, domājām, ka ir miris, un aprakām.
Tas drausmonis izrakās laukā.
Izlēca kā atspere.
- Pulkvedi! Pulkvedi! Nāc šurp! - Nē!
Ak dievs!
Sīko draņķi nevar nogalināt.
Bet kā? Es viņu izmetu pa logu.
Man ir teorija.
Un tā izskaidrotu to, ko Edgars teica tieši pirms nāves.
Zoja suni izmeta pa logu, un tas nokrita uz Izabelas batuta.
Tu, elles suns!
Lūk, ko redzēja Edgars.
Apbrīnojami.
Neviens cits neplaudēs?
Tev ir deviņas dzīvības, ko, mazais?
Kas par ķēmu!
Lai nu kā, jums nav pierādījumu. Tikai motīvs.
Un šeit nav neviena, kam motīva nebūtu.
Nebūtu motīva.
Nav motīva!
Jā, un, ja atkal būs kā ar Izabelu...
- Mēs meklējam nepareizajā vietā. - Jādabū safilmētais!
Ei! Pa, pa, pa!
Es neblisināšu acis, kamēr jūs, pamuļķīši, tēlosiet detektīvus.
Viss ir beidzies.
Labi. Zoja to neizdarīja.
Greisa arī ne. To izdarīju es.
Velns ar ārā! Es saprotu, ko gribat izdarīt.
Un tas neizdosies.
Es viņu arestēju.
Es arī viņu nogalināju.
Es arī nogalināju Edgaru.
Tas kļūst par absurdu.
Kā saka zuli, "nāve ir tērps, kas jāvalkā visiem cilvēkiem".
Es viņu nožņaudzu kailām rokām.
- Viņu noindēja. - Es noindēju Edgaru kailām rokām.
Te nav nekādi Agatas Kristi pekstiņi.
Ir miris cilvēks.
Nu tad laikam jums būs jāarestē mūs visus,
jo es arī nogalināju Edgaru.
Kaut es būtu varējis viņu nogalināt vēlreiz.
- Tēt! - Piedod, aizrāvos.
Skaidrībai - es viņu nenogalināju.
Skaidrībai - es viņu nogalināju.
Un tikai tāpēc, ka mīlu Greisu. Un es jums neizstāstīju visu.
Un jūs teiksiet, ka izstāstīju visu. Es neizstāstīju.
Kad mēs ar Greisu bijām Amsterdamā,
mēs salietojāmies cepumus, un es sāku jūgties nost.
Un tad tu mani nomierināji un visu pēcpusdienu paijāji man muguru,
lai es justos labi.
Tāpat kā Trevisam,
tikai šoreiz tas bija īpaši un speciāli.
Un tad, tajā brīdī, mūsu dvēseles saplūda,
lai kļūtu nedalāmas.
- Un tad es izvēmos kanālā. - Diezgan!
Hauij, arestē to meiteni.
Nē.
- Nu nē! - Neaiztieciet Greisu!
Ātri gan sākās tracis, ne?
Bet saku kā bijusī policiste esošajam - jūs tikko dzirdējāt čupu atzīšanos.
Kad to uzodīs prese -
un labāk ticiet, ka uzodīs -, tā teiks:
"Šerifs Rērdons dzirdēja, taču ignorēja vairākas atzīšanās slepkavībā,
tāpēc ka viņa draudzene Izabela Minousa tā lika."
Labi.
Došu piecas minūtes, lai jūs mani pārliecinātu, ka vainīgā nav līgava.
Taču jums jābūt pārliecinošai,
citādi es jūs visus aizturēšu par izmeklēšanas kavēšanu.
Anīk, un tu zini, kurš to izdarīja patiesībā, jā?
Jā, zinu. Tieši tā.
Mums tikai vēlreiz jāapskatās Kailera video.
Kas tas par Kaileru?
Kuru video? Es parādīšu telefonā.
Tā. Lai kādu nogalinātu, ir vajadzīgs ierocis, motīvs un iespēja.
Ierocis bija pieejams visiem - puķes no Henas dārza.
Un visiem bija iespēja, jo jūs visi bijāt afterpārtijā.
Izņemot Zoju.
Jūs pa augšstāva guļamistabas logu metāt laukā suni.
- Vēlreiz - es nožēloju. - Neticu.
Tāpat visiem bija arī motīvs.
Izabelai, nodotajai mātei.
Sebastjanam, atlaistajam partnerim.
Henai, mīlas pārņemtajai māsai.
Trevisam, greizsirdīgajam bijušajam draugam.
Un vēl ir Jūlisīss - klejotājs, kurš ienīst bagātniekus.
Fengs - sievastēvs, kurš slēpj savu bankrotu.
Viviana - sievasmāte ar noslēpumu.
Zoja - šaubu pilnā svaine.
Un Greisa - ne pārāk mīlošā līgava.
-Četras minūtes! - Jā.
Taču vienam cilvēkam bija visspēcīgākais motīvs.
Un vainīgais ir šis cilvēks.
Jūlisīss.
- Ko? - Jautrocis Jūlisīss?
Jūs domājat - es nogalināju Edgaru tāpēc, ka neieredzu bagātniekus?
- Diezgan švaks motīvs, ne? - Jums taisnība.
Tad kāpēc domājat, ka gribēju nogalināt Edgaru?
Jūs negribējāt.
Redz, gluži kā man pirmīt teica Fengs - runa nebija par Edgaru.
- Runa bija par Vivianu. - Ko?
Un, kā teica Izabela, inde sasniedza nepareizo mērķi.
Jūs gribējāt nonāvēt Fengu.
Viviana, pēc izmēģinājuma vakariņām jūs ar Jūlisīsu tikāties pie sēru vītola.
Viss kārtībā. Visi par romānu zina.
- Par kādu romānu? - Manu romānu ar Greisu.
Nē, ne par to.
Domāju, viņa runā par manu slepeno contretemps ar Izabelu.
Jums bija kulinārijas nodarbība?
Nē. Par to dēku visi zina.
Ko? Tiešām?
- Manu mazo Sebij, es visu izstāstīju. - Ak dievs!
Pirms daudziem gadiem Vivianai un Jūlisīsam bija romāns.
Sasodīts, jūs nu gan laižat!
Viviana, mums jāzina, kas tur notika.
Es...
Es aizgāju parunāt ar Jūlisīsu divatā.
VIVIANA
Ko tu te meklē?
Kāpēc atbrauci?
Ak, Viviana.
Viviana, es centos.
Es centos tevi aizmirst,
taču pēc visiem šiem gadiem es...
es to nespēju.
Muļķi! Nesaki tā.
Esmu braukājis pa visu pasauli, lai aizbēgtu no savām jūtām.
Taču man ir apnicis bēgt.
Esi mana!
Jūlisīs!
Dārgā, tev vairs nav jāizliekas.
Tavi bērni ir pieauguši.
Tev vairs nav jāpaliek pie vecā muļķa Fenga.
Viņš nav muļķis.
Viņš ir labs.
Viņš ir mīļš.
Viņš ir asprātīgs.
Viņš ir cēlsirdīgs.
Un viņš ir drosmīgs.
Gana drosmīgs, lai dotu man otru iespēju.
Iespēju, kuru droši vien neesmu pelnījusi.
Un es viņu nemūžam nepametīšu.
Kas te notiek?
Kā tu uzdrošinies tumsā runāt ar manu sievu divatā?
Es viņam tikko teicu, ka viņam jābrauc prom.
Labi, ar to pietiks. Paldies.
Es mīlu savu vīru.
Pirms daudziem gadiem es kļūdījos, taču izvēlējos viņu.
Un ne mirkli to neesmu nožēlojusi.
Labi. Tātad, ja Viviana nemūžam nebūtu pametusi Fengu,
jūsu vienīgā izeja bija Fengu novākt.
Tāpēc jūs devāties uz savu telti
atraidīts un dusmīgs.
Stallī uz galdiem ieraudzījāt ziedu dekorus,
jo Viviana tos paņēma tikai nākamajā rītā,
un jūs atpazināt velnābolu.
Jo savos ceļojumos bijāt iepazinis puķes.
Velnābols. Es esmu tikai dzirdējis, ka to izmanto kā psihotropu vielu.
Tāpēc jūs rīkojāties.
Jūs radījāt plānu, lai nogalinātu Fengu un ieņemtu viņa vietu.
Jums tikai no puķēm bija jāpagatavo stipra tēja.
Es visu nakti biju laukā. Līdz afterpārtijai es mājā neiegāju.
Kad tad es varēju dabūt tējkannu un karstu ūdeni?
Tējkannas vietā jūs izmantojāt savu ragu,
bet karsto ūdeni...
dabūjāt mūsu dušā.
Tātad, kad raga tēja bija gatava,
afterpārtijā jūs ielējāt vienu glāzi viskija sev
un vienu Fengam, bet tajā bija klāt velnābols.
Ne jau to es darīju.
Es jums teicu, ka tas bija kas cits.
Jā. Paternitātes tests.
- Paternitātes tests? - Es lūdzu, lai viņi tev nestāsta,
taču man bija jāpārliecinās.
Redziet,
ja jūs veicāt paternitātes testu, tad bijāt paņēmis nepareizo glāzi.
Sebastjans teica, ka redzējis jūs darbojamies ap viskija glāzi.
Viss kārtībā, kimosabe?
Ko varu piedāvāt?
Rozā vīnu, lūdzu. Un viskiju manam vīram.
Bet Greisa afterpārtijā dzēra rozā vīnu.
Viņai viskijs nemaz negaršo.
Un vēl man šķiet, ka viskijs garšo pēc beisbola cimda.
Redz, kad sākās slepkavības izmeklēšana,
jūs laikam sapratāt, ka tas viltnieks redzēja jūs darbojamies ar dzērieniem,
tāpēc jums nācās izdomāt stāstu, mīlīt.
Tāpēc jūs izgudrojāt stāstiņu par paternitātes testu.
Jūs zinājāt, ka Greisa nav jūsu meita, taču varējāt izlikties, ka to apšaubāt.
Iespējams, es esmu Greisas tēvs.
Vai viņa ir mana?
Tāpēc mums jūs stāstījāt, ka esat Vivianai to jautājis,
taču Vivianas stāstā par paternitāti nekas neparādījās.
Taču man ir apnicis bēgt.
Esi mana!
Lai stāsts būtu ticams, jums vajadzēja tikai vates kociņu un maisiņu.
Tēja no dušas, zagti vates kociņi...
Tas viss sāk kļūt pārāk absurdi.
Pie bāra jūs saindējāt Fenga dzērienu un tad to iedevāt viņam.
Savā stāstā teicāt, ka viņš malciņu iedzēra
un devās pie Edgara rādīt savu bingu.
Par labāku nākotni.
Un pagātnes aprakšanu.
Bet es nedomāju, ka Fengs ar jums iedzēra.
Es domāju, ka Fengs netīšām samainīja glāzes ar Edgaru.
- Jūs domājat? - Paldies.
- Vispār es neatceros. - Mums ir ieraksts.
Redz, Fenga sociālo tīklu džeks Kailers to nofilmējis.
- Zoja, vai ir? - Jā. Edgara kabinetā ir televizors.
- Domāju, varam saspiesties tur. - Man televizors ir tepat.
Redzat? Derēs, ko?
Jūs neko nedarāt normāli?
Tagad mēs skatīsimies tīņa video?
- Zo-zo, nospied "input". - Tēt, es spiežu.
- Zo, šķiet, ka jāspiež "HDMI"... - Nē. Izvēlies "Apple TV".
- Ja ieiet pie "input", jā. - Es jau to daru.
"Input". "HDMI3".
Vai zināt? Apklustiet! Es māku.
KAILERA KĀZU VIDEO
Parādiet viņiem velnu!
Šeit Jūlisīss glāzi ar indi iedod Fengam.
Un šo glāzi Fengs noliek priekšā Edgaram.
Tā, tagad skatieties uzmanīgi,
jo, ja mums ir taisnība, tad pēc tam, kad Edgars paziņoja, ka viņam bings negaršo...
Man negaršo.
Man gan tas liekas dīvaini, jo kā gan tas var negaršot, vai ne?
Tas ir salds, bet ar augļu un piena garšu.
- Perfekts sajaukums, kurā ir... - Anīk.
Jā. Labi. Atvainojiet.
Lūk... šeit.
Viņai riebjas.
Pateicos par atklātību.
Zoja, nopauzē!
Un... lūk! Redzat?
Viņš paņēma nepareizo glāzi un glāzi ar indi netīšām atstāja Edgaram.
Nu, johaidī!
Tāpēc indi iedzēra Edgars.
Un arī Roksana.
Un Fengs dzēra no glāzes, kurā Greisa bija iemetusi aderolu.
Kailer! Kailer! Ei, tu raksti?
Paskatieties. Tas ir cilvēks, kas salietojies aderolu.
Augšā visu nakti.
Kā lai guļam, ja man ir tik daudz jaunu biznesa ideju?
Jūlisīss sestdien aizgāja gulēt, domādams, ka noindēja Fengu.
Tāpēc nākamajā rītā, izdzirdējis sievietes kliedzienus...
viņš domāja, ka kliedz Viviana, kas atradusi Fenga līķi.
Un Treviss teica, ka atceras kraukšķoņu,
it kā kāds skrietu pa čaumalām,
taču tas bija Jūlisīss,
kas paskrēja garām Trevisam, Greisas istabai
un metās pie Vivianas durvīm, no kurienes, viņaprāt, skanēja kliedziens.
Pareizi!
Kad atvēru durvis, priekšā bija Jūlisīss,
un, kad viņš ieraudzīja Fengu, viņš izskatījās kā redzējis spoku.
Es dzirdēju kliedzienu.
Tā, Kailer, man jāiet. Kailer.
Vai dieniņ. Jūs pabeidzāt?
Ko vēl lai sakām? Mēs to atrisinājām, vecīt.
Tiešām? Jo nekas no jūsu teiktā nav pierādījums.
Visi pierādījumi ir netieši.
Glāzes tika samainītas. Mēs to tikko parādījām ierakstā.
Mēs atradām tējkannu.
Tā bija paslēpta līgavas un nelaiķa vannasistabas skapītī.
Nu, kas tad mums ir tas, ko?
Īsti pierādījumi, ko atraduši īsti policisti.
Redz, ja viņš puķu tēju gribēja vārīt dušā,
kāpēc lai Greisa skapītī būtu slēpusi tējkannu?
Es ne...
Varbūt tāpēc, ka jūs, divi neprofesionāļi, spēlējāt policistus, kamēr īstā policija...
Neprofesionāļi?
Pasakiet man to acīs.
Man nepatīk atkārtoties.
Tējkannu paslēpu es.
Nē, tējkannu paslēpu es - kailām rokām.
- Nē, Trevis, es tiešām paslēpu kanniņu. - Kādā sakarā? Kāpēc?
Es to atradu tavā istabā,
un, kad uzzināju, ka inde bijusi tējā,
es sāku satraukties, ka tas tev nāks par sliktu.
Vai tu domāji, ka es to izdarīju?
Nē, es nemūžam... Skaties!
Ei! Nē, nē...
Ko tu... Zoja, izbeidz! Zoja!
Daudz vairāk par malku.
Redzi? Es tev ticu.
Savā sirdī es zinu, ka tur nav indes.
- Tu esi pilnīgi traka, Zoja. - Esmu gan. Nāc šurp!
Ļauj man iedzert no tava raga.
Tev jau nu gan būtu jāzina, tas ir gruzīnu tradicionālais kanci.
-Ļauj man iedzert no tava kanci. - Tas ir tukšs.
No pēdējā kumisa es izcepu holandiešu mazulīšus.
Tad iedod man to.
Es tajā ieliešu Izabelas džinu.
Ko? Kas notiek?
Ja indes tajā nav, tad jau nav arī problēmas, vai ne?
- Ko? Nē... - Viviana.
Labi.
Bet tas ir smieklīgi.
Lieliski.
Tev nav iemesla mani apturēt.
Tas tiešām ir no paša dārgākā gala.
- Paldies. - O jā.
Neuztraucies.
Es tev ticēju.
- Apstājies! - Nē, nē!
Nē, nē, nē.
Kāpēc?
Es tevi mīlēju.
Es tevi patiešām mīlēju.
Mīlēju ar tādu kaisli,
kādu mans nīkulīgais brālis nemūžam nespētu izjust.
Zinu, ka tu arī to juti.
Taču nespēji būt pret sevi godīga.
Un tāpēc man bija tev jāpalīdz spert izšķirošo soli.
Mēs varējām būt kopā visu atlikušo mūžu.
Tas būtu pilns piedzīvojumu,
aizrautības un romantikas.
Un tev nebūtu jāmokās ar šo garlaicīgo, nožēlojamo...
Oho!
Tavu slepkavu noķēra.
Tu tagad esi debesīs.
Es teicu, ka tā nebiju es.
Greisa! Es gribu atvainoties par to, ka vainoju tevi slepkavībā
reizi pēc reizes visu dienu.
Labi.
Un, lai gan man ir ļoti žēl,
taču, ja tu domā, ka pāris stundas ilga laulība ar manu zēnu
nodod tavā īpašumā visu viņa bagātību,
tad tev būs jārunā ar mūsu juristiem.
- Un tu neuzvarēsi. - Nē.
Tāpēc ka mēs varam atļauties daudz labākus juristus nekā tu.
Man īsti nav vajadzīga tā jūsu kolonizatoru bagātība,
tāpēc - būs labi tāpat, jā.
Nu re. Tad beidzot.
Tas man tomēr dod miljonu dolāru, jā?
Jūs tā teicāt.
Tēt?
Kā tu teici, cik naudas tev vajag, lai dabūtu atpakaļ busiņu?
- Tiešām? - Kādu miljonu? Vai tā tu...
Es tev atdošu visu līdz pēdējam!
Nē, nevajag.
Paldies.
Kāds man atsūtīja rakstu par Edgara nāvi.
Nu tas zināms visiem.
Vai tev izdevās pārdot visas tās datormonētas?
Darījums bija steidzams, taču pamanījos dabūt 62 centus par dolāru.
Laime, ka tas notika, pirms...
- Ko? - Ko?
Bucefāls - tā vērtība ceļas. Un ceļas.
Nu tas ir jau trīsreiz vērtīgāks!
Vai zini, kas tur ir vainīgs?
Es, jo pateicu savai Reddit armijai, lai sāk investēt bucefālā.
Jā, es zinu, kā to izrunā.
Es kļuvu par kazino.
Tu esi atlaists. Savāc mantas un lasies.
Izabela, nu beidziet.
Es varu būt jūsu līdzgaitnieks.
Teātri. Reižu pa reizei vakariņas.
Ja vienojamies, ka guļamistabā visu darām tikai ar rokām,
domāju, tas varētu izdoties.
Man jau ir suns, kurš atsakās mirt.
Viss pa tukšo.
Mēs gribējām pateikt paldies, ka izglābi Greisu.
Izglābu Greisu. Tas ir mans vienīgais trumpis.
Jo ir tāds izteiciens. Par trumpi.
Jo Greisa ir glābta, un tas...
Viņa ir glābta, un es palīdzēju. Bet jūs to zināt.
Es cenšos sagādāt jauku mirkli. Nesabojā to.
Jā, es atvainojos. Es jūsu klātbūtnē uztraucos.
Nezinu, vai tas ir redzams.
Anīk, es zinu, cik tev bija grūti
man lūgt, lai par notikušo izstāstu Zojai un Greisai.
Jā, to sarunu es negribēju piedzīvot -
ticiet man, bet...
Ar mani un biznesu bija tas pats.
Un, pateicoties tev, es Vivianai izstāstīju par savām grūtībām.
Un man vajadzēja to izdarīt jau agrāk.
Viņa ir mana partnere.
Anīk, tu Zojai būsi labs vīrs.
Ja tam kādreiz būs lemts notikt.
Dīvaini, ka par to ierunājāties, jo es grasījos Zoju drīz bildināt.
Bet, ņemot vērā visu notikušo,
man neliekas, ka kāzas varētu viņu vilināt.
- Nekad nevar zināt. - Nekad nevar zināt.
Tev viss kārtībā? Šie ir smagi notikumi.
Jā. Nē, man viss ir labi.
Laikam es savu tēvoci vairs nemaz nepazinu.
Viņš man drīzāk bija ideja, nevis cilvēks.
Lielāks trieciens man bija tas, ka mammai bijis romāns.
Gribu, lai zini - man ne brīdi nelikās, ka Greisa varētu būt slepkava.
- Jā, protams. - Jā.
Nu, man bija nelielas šaubas.
- Vismazākās. - Tikai uz mirkli.
Taču laikam šīs brīvdienas man lika pārdomāt, kas ir mīlestība
un kas ir svarīgi, un ko es savā atlikušajā mūžā gribu.
Jā, man arī.
Un šis varbūt nav ne īstais laiks, ne īstā vieta, kad par to runāt,
bet dzīve ir īsa, un...
Tu šķiries no manis?
Nē! Nē, nē, nē.
Es saku, ka man patīk, kāda esmu, kad esmu kopā ar tevi,
un ka nav neviena cita, ar kuru kopā es gribētu piedzīvot slepkavību.
Man ir tāpat.
Taču mēs ceram, ka vairāk slepkavību nebūs, ko?
Ar to es gribu teikt -
vai tu mani precēsi?
Nu nē!
Ko? Tu negribi...
O nē. Ne jau tādā ziņā "nu nē".
Drīzāk tā: "Nu nē! Es gribēju bildināt tevi!"
- Nu nē! - Gribēju to darīt atceļā -
vietā, kur pirmoreiz skūpstījāmies.
Visu laiku centos dabūt tavu vecāku svētību un beidzot dabūju.
Piedod! Es nezināju, ka tev ir vesels plāns.
Es savējo atsaukšu un gaidīšu.
Nē, bet tagad tu jau zini, tāpēc tas nebūs pārsteigums.
- Turklāt tu jau bildināji. - Nu tad es atbildinu.
Nevajag atbildināt.
Es taču tev neuzspiedīšu savas domas par to, kādam jābūt bildinājumam.
- Tev ir īsts gredzens? - Jā, mašīnā.
- Tiešām? - Jā.
Ej tam pakaļ un bildini!
Nē, bet tas izjauks pārsteigumu, jo...
- Vai tu mani precēsi? - Tev nav gredzena.
Taisnība. Bet, zini, es varu uztaisīt - kā tu.
No stīgām - tieši kā tavējo.
Nu, ne gluži tādu. Kā tu to darīji?
Vai zini? Sarunāsim tā:
nākammēnes kādā brīdī, kad to vismazāk gaidīsim,
viens no mums otru negaidīti bildinās, labi?
- Izklausās godīgi. - Super.
- Lieliski. - Forši.
- Brīnišķīgi. - Sarunāts.
Forši.
Vai precēsi mani?
Labi. Vai redzēji, ko es darīju? Nu labi. Nu...
Tu tagad bildināsi?
Paldies par palīdzību. Bija jauki atkal sadarboties.
Jā. Bija forši atgriezties pie ierastā,
klausīties prāta filmas un atrisināt slepkavību.
Un es jūs abus redzēju!
Es teicu, ka pagādāšu jums Holivudas beigas!
Laikam atgriezīšos pie grāmatas rakstīšanas.
Es nesaprotu.
Kāpēc jūs rakstāt grāmatu, ja jūsu jājamzirdziņš ir prāta filmas?
PĒC GADA
Šeit.
- Zoja! Anīk! - Sveiki!
- Ei! - Cik forši!
- Tagad esmu no Holivudas. - Skaidrs.
Rādiet gredzenus!
- Vai šos? - Jā!
Paskat tik! Jūs esat visjaukākie!
Pag! Vai es izlasīju, ka Zeivjeru jums spēlēs Denjels Redklifs?
Un kad redzēsiet, kas spēlē mani...
Un aiziet!
X SLEPKAVĪBAS VIETĀ
Es gribu runāt ar jums visiem,
jo ikviens no jums var būt slepkava.
- Drausmīgi laba, ne? - Brīnišķīga!
Jā. Ļoti labi atlasīti aktieri.
Jūs uz vidusskolas salidojumu ieradāties rast otru iespēju.
Mīlestībā. Dzīvē. Vēl kaut kur.
Nedomāju, ka to izdarīja Anīks.
Anīks? Nē. Anīks ir mans labākais draugs. Es zinu, ka neizdarīja.
Tas, kurš spēlē mani. Vai tas ir tas, ko domāju?
Es nevienu nenogalināju.
Stop!
Es jums teicu, ka man patīk Džalīls Vaits.
Un jūs neesat vienīgie, kam ir laimīgās Holivudas beigas.
Es esmu saderinājusies.
Pag, ko?
- Ei, kāds es biju? - Fantastisks.
Denere ir saderinājusies ar Džalīlu Vaitu?
Tu esi tik smuks!
Es jūtos ļoti neērti.
Tulkojis Imants Pakalnietis