Hur är det möjligt? Jag var så säker på att vi skulle lösa det här.
Ja, jag också.
Vem som helst kunde ha gjort det. Alla hade medel. Alla hade möjlighet.
Alla hade motiv.
Det är bara en sak som stör mig.
Men du skulle inte gilla det.
Vänta, vad menar du?
Det var bara en person som inte nämndes
i nåns berättelse under efterfesten.
I biblioteket såg jag Isabel,
Hannah, Grace, Feng,
Sebastian, Ulysses,
Travis, Vivian...
Och ingen såg Zoë.
- Nej... Hon har försökt hjälpa Grace. - Som Yasper försökte hjälpa dig?
Utsökt.
Vad är det? Vad har hänt?
Slå dig ner.
Har ni kommit på vem det var?
För jag har så dåligt samvete.
Jag ville inte att ni skulle prata med mina föräldrar,
och sen dolde de hela den här galna affären.
Vi behöver bara höra från dig
vad du gjorde under efterfesten i går kväll.
Jäklar.
Jag trodde jag hade dolt mina spår.
Zoë, vad har du gjort?
Jag har försökt förtränga det.
- Du och Grace bråkade över Edgar. - Ja.
Och jag fick aldrig gottgöra det i mitt brudtärnetal, för Edgar avbröt mig.
Och sen...
Jag vill bara säga... Det var en olyckshändelse.
Jag ville inte att han skulle dö.
Nej.
Herregud, kom igen. Ingen brydde sig om honom.
Du är väldigt oberörd över det här.
Jag vet inte.
Alltihop kändes som en smaklös skräckfilm eller nåt.
Jag visste att Grace fortfarande var arg på mig.
Hallå?
Är det nån här?
Och jag ville inte att hon skulle åka på bröllopsresa innan vi rett ut det.
Så jag smög in i hennes sovrum för att lägga mitt tal i hennes resväska
Hallå? Är det nån här inne?
Edgar, är det du?
Det är inte roligt.
Hej, vovven.
Jag skulle bara lämna en liten lapp till min syster.
Herregud!
Gud!
Bort med dig!
Herregud.
Nej!
Smaka på den här, hynda!
Vovven?
Herrejävlar.
Jag dödade hunden.
Det är okej, Zo.
Det var väl en olyckshändelse? Som du sa.
- Hon sa: "Smaka på den här, hynda." - Det sa du, va?
Och om du minns, så har jag ett pyttelitet vredesdrag
som väcks när jag blir provocerad.
Just det, det minns jag.
Jag ville berätta, men ni kom på det ändå.
- Vi undrade bara var hunden var. - Ja, och det är besvarat.
Så nu går vi vidare till vem som dödade Edgar.
Okej. Så vem gjorde det?
Vi har ingen misstänkt.
Vad? Har ni ingen misstänkt?
Det måste finnas nåt vi missat.
Ledsen, partner.
Jag kom ända hit och svek dig.
- Och Grace? - Jag tror inte Grace gjorde det.
Jag kan bara inte bevisa det.
Kom, gott folk. Vi har en del att diskutera.
Då så, mitt team jobbar fortfarande,
men det verkar uppenbart att bruden gjorde det.
- Nej. - Jo.
- Hon gifte sig för pengarna... - Nej.
...skrev aldrig på äktenskapsförordet och drogade hans drink.
Klart som korvspad.
Ursäkta, sheriffen.
Du måste vara ex-snuten.
- Just det. - Jisses.
- Trevligt att träffas. - Ja.
Jag vill inte säga hur du ska arbeta, men tycker du inte att du borde utreda?
Ja, Grace är inte den enda här med mystiska omständigheter.
För tio minuter sen, innan hon anklagade Grace igen,
- trodde Isabel att hon gjort det. - Vad?
Det är faktiskt ganska enkelt. Jag trodde aldrig att jag mördade Edgar.
Jag trodde att han råkade mörda sig själv för att han avsåg att mörda mig.
Han var bara fel måltavla.
Men nu ser jag att jag hade rätt hela tiden och att det var Grace.
Just det.
- Just det? Varför säger du så? - Ge mig en minut.
- Vad? - Bara en minut.
- En minut? Vi har inte... - Ge mig...
Hör på, ni kan omöjligen veta säkert att Grace gjorde det.
- Vi har vår mördare. Det är Grace. - Ja.
Och jag tänker gripa henne. Må Gud förbarma sig över henne.
Hur vet du att det inte var jag?
För jag dödade hunden.
- Dödade du Colonel? - Jag tror det.
- Nej, det gjorde du inte. - Fast jag är rätt säker.
Jag kan försäkra dig, Colonel är inte död. Den lilla skiten vägrar dö.
Tredje gången han hade cancer trodde jag han dog och begravde honom.
Den jäveln grävde sig ut.
Bara ploppade upp.
- Colonel. Colonel! Kom. - Nej!
Herregud.
Den djäveln går inte att döda.
Men hur? Jag kastade honom genom fönstret.
Jag har en teori.
Den skulle förklara vad Edgar sa precis innan han dog.
Zoë kastade ut hunden genom fönstret och den landade på Isabels studsmatta.
Din hoppande helveteshund!
Det var vad Edgar såg.
Fantastiskt.
Ingen annan?
Du har visst nio liv, lillen.
Din lille skit.
Hur som helst, du har inga bevis, bara motiv.
Och det finns ingen här som inte har motiv.
Inte har motiv.
Inget motiv.
Japp, och om det finns ännu en Isabel-situation...
- Vi letar på fel ställe. - Ja.
Vi måste ha tag i videorna.
Hörni! Vänta lite nu.
Jag tänker inte stå här medan ni två nötter leker utredare.
Det här är över.
Visst. Zoë gjorde det inte.
Grace gjorde det inte. Jag gjorde det.
Din djävel. Jag vet vad du försöker göra.
Och det kommer inte att funka. Jag tänker gripa henne.
Jag dödade honom också.
Jag dödade också Edgar.
Det här börjar bli absurt.
Som zulufolket säger: "Döden är en kappa som alla måste bära."
Jag ströp honom med mina bara händer.
- Han blev förgiftad. - Jag förgiftade Edgar för egen hand.
Det här är inget Agatha Christie-trams.
En man är död.
Då antar jag att du måste gripa oss alla för jag dödade också Edgar.
Jag önskar jag kunde ha dödat honom en andra gång.
- Pappa. - Förlåt, jag sveptes med.
För protokollet, jag dödade honom inte.
För protokollet, jag dödade honom.
För att jag är kär i Grace. Och jag berättade inte allt för er.
Och ni kommer att säga: "Jag har berättat allt." Det har inte jag.
När Grace och jag var i Amsterdam
blev vi höga på brownies och jag började flippa ut.
Och sen lugnade du mig och masserade min rygg hela eftermiddagen,
och såg till att jag var okej.
Lite som hon gjorde med Travis,
men med mig var det speciellt och hon menade det.
Och i det ögonblicket smälte våra själar samman,
för att aldrig skiljas igen.
- Och sen kräktes jag i en kanal. - Nu räcker det.
Howie, grip flickan.
Nej.
- Det kan du inte. - Rör inte Grace.
Det här blev snabbt en riktig soppa.
Men före detta snut till nuvarande snut, du hörde just en massa erkännanden.
När pressen får nys om det här,
och tro mig, det får de, så kommer de att säga:
"Sheriff Reardon hörde flera erkännanden till ett mord och ignorerade allihop
för att hans goda vän Isabel Minnows bad honom."
Visst.
Jag ger er fem minuter att övertyga mig om att nån annan än bruden gjorde det.
Men ni får fanimej vara övertygande,
annars griper jag er allihop för hindrande av rättvisa.
Aniq, du vet väl vem som faktiskt gjorde det?
Ja, det vet jag. Absolut.
Vi behöver bara se en video från Kyler igen.
Vem fan är Kyler?
Säg vilken video så tar jag fram den på mobilen.
Okej. För att döda nån behöver man medel, motiv och möjlighet.
Alla här hade medel: blommorna från Hannahs trädgård.
Och alla hade möjlighet, för ni var alla på efterfesten.
Förutom Zoë.
Du var uppe i sovrummet och kastade en hund genom fönstret.
-Återigen, jag är så ledsen. - Det är du inte.
Och dessutom hade alla här ett motiv.
Isabel, den förråda modern.
Sebastian, den sparkade kompanjonen.
Hannah, den kärlekskranka systern.
Travis, den svartsjuke expojkvännen.
Och ni har Ulysses, vagabonden som hatar rika killar.
Feng, svärfadern som är pank i hemlighet.
Vivian, svärmodern som har sin hemlighet.
Zoë, den tvivlande svägerskan.
Och Grace, den inte så förälskade bruden.
- Fyra minuter. - Japp.
Men en person hade det starkaste motivet av alla.
Och den personen gjorde det.
Ulysses.
- Vad? - Flabbror Ulysses?
Så ni tror att jag dödade Edgar för att jag hatar rika killar?
- Ett ganska klent motiv, inte sant? - Du har rätt.
Om han har rätt, varför skulle jag ha dödat Edgar?
Det gjorde du inte.
Det är precis som Feng sa till mig förut.
Det handlade inte om Edgar.
- Det handlade om Vivian. - Vad?
Och som Isabel sa, så nådde giftet fel måltavla.
Du försökte döda Feng.
Vivian, efter repetitionsmiddagen träffade du Ulysses under pilträdet.
Det är okej. Vi känner alla till affären.
- Vilken affär? - Min affär med Grace.
Nej, inte den.
Jag tror att hon syftar på mina hemliga contretemps med Isabel.
Gick du en matlagningskurs med Isabel?
Nix. Alla känner redan till den affären.
Vad? Gör de?
- Min lille Sebby, jag har berättat allt. -Åh, Gud.
Vivian och Ulysses hade en affär för åratal sen.
Jäklar, ni var mig en tafsig samling.
Vivian, vi måste få veta vad som hände.
Jag...
Jag gick för att prata med Ulysses i enskildhet.
Vad gör du här?
Varför kom du hit?
Åh, Vivian.
Vivian, jag har försökt.
Jag har försökt glömma dig,
men efter alla dessa år...
Jag kan inte.
Din dåre. Säg inte så.
Jag har flängt runt i världen för att undfly mina känslor.
Men jag är trött på att flänga runt.
Var med mig.
Ulysses!
Älskling, du behöver inte låtsas längre.
Dina barn är vuxna.
Du behöver inte stanna kvar hos fåniga gamla Feng.
Han är inte fånig.
Han är godsint.
Han är rar.
Han är rolig.
Han är generös.
Och han är modig.
Han är modig nog att ge mig en andra chans.
En chans jag förmodligen inte förtjänar.
Och jag kommer aldrig att lämna honom.
Vad händer här?
Hur vågar du prata med min fru ensam i mörkret?
Jag sa just till honom att han borde gå.
Okej, det räcker. Tack.
Jag älskar min man.
Jag gjorde alla mina misstag för länge sen, men jag valde honom.
Och jag ångrar det aldrig för ett ögonblick.
Okej. Så om Vivian aldrig tänkte lämna Feng,
var enda sättet att vara med henne att röja honom ur vägen.
Så du gick till din lägerplats...
GRATTIS EDGAR & GRACE
...avvisad och arg.
Du såg att blomsterarrangemangen fortfarande stod på borden i ladan
för Vivian tog dem inte förrän nästa morgon,
och du kände igen spikklubban.
För du kan allt om blommor från dina resor.
Spikklubba. Jag har bara hört talas om den som ett psykotropiskt läkemedel.
Så du satte in din stöt.
Smidde en plan så att du kunde döda Feng och svepa in och ta hans plats.
Du behövde bara brygga blommorna till ett te-koncentrat.
Jag var ute hela natten. Jag gick inte in förrän till efterfesten.
När tror ni att jag fick tag i den här tekannan och hett vatten?
Tja, tekannan var ditt horn,
och det heta vattnet...
...kom från vår dusch.
Så, när du väl hade ditt hornte
hällde du upp en whisky åt dig själv på efterfesten
och en åt Feng, spetsad med spikklubba.
Det är inte vad jag gjorde.
Jag sa ju att det var nåt annat.
Just det. Ett faderskapstest.
- Faderskapstest? - Jag bad dem att inte berätta,
men jag måste få veta, Grace.
Saken är den,
att om du skulle göra ett faderskapstest så gjorde du det på fel glas.
Sebastian sa att han såg dig mixtra med ett whiskyglas.
Allt okej, kemosabe?
Vad önskas?
Rosévin, tack, och en whisky till min man.
Men Grace drack rosé på efterfesten.
Hon gillar inte ens whisky.
Whisky smakar som att dricka en basebollhandske.
Ni förstår, när det väl blev en mordutredning,
insåg du nog att sluga Sebbe hade sett dig mixtra med drinkarna bakom baren,
så du måste hitta på en historia.
Så du kom på idén om ett falskt faderskapstest.
Du visste att Grace inte var din dotter, men du kunde låtsas hysa tvivel.
Jag kan vara Graces far.
Är hon min?
Så du sa att du frågade Vivian om det;
men i Vivians version nämns inget om faderskap.
Men jag är trött på att flänga runt.
Var med mig.
Allt du behövde för att sälja historien var en bomullspinne och en plastpåse.
Duschte, stulna bomullspinnar.
Det här börjar bli absurt långsökt.
Du förgiftade Fengs drink i baren och gav den till honom,
och i din berättelse sa du att han tog en klunk
och sen gick bort till Edgar för att visa honom sin bing-grej.
För en bättre framtid.
Och för att begrava det förflutna.
Men jag tror inte att Feng faktiskt drack med dig.
Jag tror att Feng råkade byta glas med Edgar.
- Tror du? - Tack.
Jag minns faktiskt inte.
Det finns videor.
Fengs sociala medie-kille Kyler har några.
- Zoë, har du den? - Ja. Edgar har en tv på sitt kontor.
Vi kan nog tränga ihop oss där.
Jag har en tv här.
Den duger väl?
Gör du aldrig nåt normalt?
Så nu ska vi titta på en tonårings video.
- Zo-Zo, tryck på input. - Jag gör det, pappa.
- Zo, om du trycker på HDMI... - Nej, gå bara till Apple TV.
- Om du går till input, ja. - Det gör jag.
Input. HDMI3...
Håll käften! Jag fixar det.
KYLERS BRÖLLOPSFILMER
Ge dem vad de tål, mr Feng.
Här ger Ulysses glaset med gift i till Feng.
Och Feng ställde ner det glaset framför Edgars.
Okej, var uppmärksamma nu,
för om vi har rätt, precis efter att Edgar inte gillade Fengs bing...
Jag gillar den inte.
...vilket är otroligt för mig, för hur kan man inte gilla den?
Den är söt, men fruktig och mjölkig.
- En perfekt sammansmältning av alla... - Aniq.
Ja. Okej. Förlåt.
Precis... här.
Hon hatar den.
Jag uppskattar din uppriktighet. Tack.
Zoë, pausa.
Och... där. Ser ni?
Han tog fel glas och råkade lämna giftet hos Edgar.
Det var som fan.
Så Edgar drack ur det förgiftade glaset.
Och Roxana med.
Och Feng drack ur glaset som Grace hade spetsat med Attentin.
Kyler! Kyler! Hördu, spelar du in?
Titta. Där har vi en man som är hög på Attentin.
Uppe hela natten.
Hur kan vi sova när jag har så många nya idéer för företaget?
Ulysses gick och la sig i lördags kväll i tron att han hade förgiftat Feng.
Så nästa morgon, när han hörde en kvinna skrika...
...antog han att det var Vivian...
...som hade hittat Fengs döda kropp.
Och Travis sa att han mindes knastret från nån som sprang på pistagenötskal,
men det var Ulysses
som sprang förbi Travis, förbi Graces sovrum,
rakt till Vivians dörr, varifrån han trodde att han hört skriket.
Det stämmer.
När jag öppnade dörren stod Ulysses där,
och när han såg Feng, såg han ut som om han sett ett spöke.
Jag hörde ett skrik.
Okej, okej, Kyler, jag måste sluta. Kyler.
Jisses. Är ni klara?
Vad mer kan vi säga? Vi löste det just.
Verkligen? För inget ni presenterat är bevis.
Allt är bara indicier.
Glasen byttes ut. Vi visade just det på videon.
Vi hittade en tekanna
gömd i badrumsskåpet i brudens och den avlidnes rum.
Nämen, vad har vi här?
Riktiga bevis som hittats av riktiga poliser.
Om mannen ville laga blomsterte i duschen,
varför skulle Grace gömma tekannan i skåpet?
Jag gömde inte...
Kanske för att ni två posörer lekte utredare medan de riktiga poliserna...
Posörer?
Säg det till mig personligen.
Jag gillar inte att upprepa mig.
Jag gömde tekannan.
Nej, jag gömde tekannan med mina bara händer.
- Nej, Travis. Jag gömde den verkligen. - Vad fan? Varför?
Jag hittade den i ditt rum, och när jag väl visste att giftet var te
blev jag orolig att det skulle se illa ut för dig.
Trodde du... Trodde du att jag hade gjort det?
Nej, jag skulle aldrig... Titta.
Hördu. Nej...
Vad i... Zoë, sluta. Zoë!
Det var mycket mer än en klunk.
Ser du? Jag tror dig.
Jag vet i mitt hjärta att det inte finns gift i kannan.
- Du är så jävla knäpp, Zo. - Det är jag verkligen. Kom.
Låt mig dricka ur ditt horn.
Du av alla människor borde veta att det är en traditionell georgisk kantsi.
- Låt mig dricka ur din kantsi. - Den är tom.
Jag använde all koumiss till mina Dutch babies.
Ge mig den då.
Jag ska fylla den med Isabels gin.
Vad? Vad händer? Vad händer?
Om det inte finns nåt gift i den så är det väl inga problem?
- Vad? Nej... - Vivian.
Visst.
Men det här är löjligt.
Toppen.
Det finns ingen anledning för dig att stoppa mig.
Det här är verkligen högkvalitetskrök.
- Tack. - Ja, då.
Ingen fara.
Jag litade på dig.
- Sluta. - Nej, nej!
Nej.
Varför?
Jag älskade dig.
Jag älskade dig verkligen.
Och jag älskade dig med en passion
som min beskedliga bror aldrig vore kapabel att känna.
Jag vet att du också kände det.
Men du kunde inte vara ärlig mot dig själv.
Och därför var jag tvungen att hjälpa dig att gå vidare.
Vi kunde ha fått resten av våra liv tillsammans.
Ett liv fullt av äventyr
och spänning och romantik.
Och du skulle inte vara fast hos den här trista, patetiska...
Oj.
Vi tog fast din mördare, vännen.
Du är där uppe i himlen.
Jag sa ju att det inte var jag.
Grace, jag vill be om ursäkt för att jag anklagade dig för mord
om och om och om hela dagen i dag.
Okej.
Och fast jag beklagar det djupt,
om du tror att ditt timslånga äktenskap med min pojke
ger dig ensamrätt till hans förmögenhet, så kommer du att höra av våra advokater.
- Och du kommer inte vinna. - Nej.
För vi har råd med mycket bättre advokater än du.
Jag vill inte ha nåt av er kolonisatörsförmögenhet,
så det är lugnt, ja.
Så där. Äntligen.
Men det här ger mig väl en miljon dollar?
Du sa det.
Pappa?
Hur mycket pengar sa du att du behövde för att få tillbaka din mattruck?
- Verkligen? - Typ en miljon dollar. Var det...
Jag ska betala tillbaka varje cent.
Nej, gör inte det!
Tack.
Nån skickade just en artikel om Edgars död.
Den har offentliggjorts nu.
Lyckades du sälja alla datormynten?
Det blev en hastig försäljning, men jag fick 62 cent på dollarn.
Ganska tursamt att det hände innan...
- Vad? - Vad?
Bucephalus stiger i värde. Och stiger.
Den är värd tre gånger mer än när jag sålde den.
Vet du vad det är?
Det var jag som sa åt min Reddit-armé att investera i Bucephalus.
Ja, jag vet hur det uttalas.
Jag blev huset.
Du är sparkad. Packa dina väskor och ge dig av.
Isabel, snälla.
Jag kan bli din sällskapsman.
Teaterbesök. En och annan middag.
Så länge vi enas om att hålla det till enbart handgrejer i sovrummet,
så kan det nog funka.
Jag har redan en hund som vägrar dö.
Prutt också.
Vi ville tacka dig för att du räddade Grace.
Räddade Grace. Det blev min räddning.
Ni vet... Att jag räddade Grace.
För Grace är räddad.
Hon är räddad och jag hjälpte till. Men det vet ni.
Jag försöker skapa ett fint ögonblick. Förstör det inte.
Ja, förlåt. Jag blir fortfarande nervös i er närhet.
Det kanske inte märks.
Aniq, jag vet hur svårt det var för dig
att be mig prata med Zoë och Grace om det som hade hänt.
Ja, det var en konversation jag inte ville ha, tro mig, men...
Samma sak med mig och mitt företag.
Tack vare dig pratade jag med Vivian om mina svårigheter,
och jag borde ha pratat med henne tidigare.
Hon är min partner.
Aniq, du kommer att bli en god make åt Zoë.
Om det skulle inträffa nån dag.
Lustigt att du nämner det,
för jag tänkte faktiskt fria till Zoë väldigt snart.
Men efter allt som hänt
är nog inte ett bröllop särskilt tilltalande för henne.
- Man vet aldrig. - Man vet aldrig.
Är du okej? Det här är rätt tungt.
Ja. Nej. Jag... Jag är okej.
Jag antar att jag inte ens kände min farbror längre.
Han var mer en idé än en person för mig.
Ärligt talat är jag mer omskakad av mammas affär.
Bara så du vet, så trodde jag aldrig att Grace kunde ha dödat Edgar.
- Nej, såklart. - Ja.
Jag kan ha hyst en gnutta tvivel.
- Minsta gnuttan tvivel. - Bara för en sekund.
Men den här helgen har nog fått mig att omvärdera vad kärlek är, du vet,
och vad som är viktigt och vad jag vill ha i resten av mitt liv.
Ja, samma här.
Och det här är kanske inte rätt tillfälle eller plats för att prata om det här,
men livet är kort och...
Gör du slut med mig?
Nej!
Jag säger att jag gillar den jag är när jag är med dig,
och det finns ingen jag hellre går igenom ett mord med än dig.
Jag känner likadant.
Men vi hoppas väl att morden är över nu?
Vad jag säger är,
- vill du gifta dig med mig? - Du skojar!
Vad? Vill du inte...
Nej. Inte "du skojar" på ett negativt sätt.
"Du skojar" som: "Du skojar! Jag tänkte fria till dig!"
- Du skojar. - Jag tänkte göra det på vägen hem
på platsen där vi först kysstes.
Jag har försökt få dina föräldrars välsignelse hela helgen och fick det just.
Förlåt. Jag visste inte att du hade en hel plan.
- Jag tar bara tillbaka det och väntar. - Nej, nu blir det ingen överraskning.
- Och du har ju redan frågat. - Jag drar tillbaka frågan.
Gör inte det.
Jag tänker inte pracka på dig min idé om hur frieriet borde gå till.
- Har du en riktig ring? - Ja, i handskfacket.
- Har du? - Ja.
Gå och hämta den och fråga.
Nej, det skulle förstöra överraskningen, för...
- Vill du gifta dig med mig? - Du har ingen ring.
Det är sant. Men jag kan göra en precis som du gjorde.
Av rankorna, exakt som du gjorde.
Eller inte exakt. Hur gjorde du det?
Vet du vad? Så här gör vi.
Nån gång under den kommande månaden, när vi minst väntar oss det,
så överraskar en av oss den andra med ett frieri, okej?
- Det låter rättvist. - Underbart.
- Toppen. - Schyst.
- Underbart. -Överenskommet.
Schyst.
Vill du gifta dig med mig?
Okej. Jaha, du såg vad jag gjorde där? Okej. Men...
Tänker du fria just nu?
Tack för all din hjälp. Det var trevligt att vara partners.
Ja, det var fint att vara tillbaka
och lyssna på sinnesfilmer och lösa ett mord.
Och jag såg er två där borta.
Jag sa ju att jag skulle ge er ert Hollywood-slut.
Jag antar att jag ska återgå till min bok nu.
Jag har aldrig förstått,
varför skriver du en bok när hela din grej är sinnesfilmer?
ETT ÅR SENARE
Den här vägen.
- Zoë! Aniq! - Hej!
- Det här är så coolt!
- Jag kör Hollywood-stuk nu. - Okej.
Låt mig se ringarna.
- De här? - Ja!
Se på er! Ni är för gulliga!
Vänta. Läste jag på nätet att ni fick Daniel Radcliffe att spela Xavier?
Och vänta tills du får se vem som spelar mig.
Och tagning!
X UTMÄRKER MORDPLATSEN
Jag vill prata med er alla,
för vem som helst av er kan vara mördaren.
- Visst är hon så bra? - Fantastisk!
Ja. Rollbesättningen är så perfekt.
Ni kom till er återträff för en andra chans.
Till kärlek. Livet. Nåt annat.
Jag tror inte Aniq gjorde det.
Aniq? Nej. Aniq är min bästa vän. Jag vet att han inte gjorde det.
Personen som spelar mig, är det den jag tror?
Det var inte jag. Jag har inte dödat nån.
Bryt!
Jag sa ju att jag älskar Jaleel White.
Och ni två är inte de enda med det lyckliga Hollywood-slutet.
Jag är förlovad.
Vänta, vad?
- Hur skötte jag mig? - Fantastiskt.
Är Danner förlovad med Jaleel White?
Du är så läcker.
Jag känner mig så väldigt obekväm.
Undertexter: Kristina Donnellan