Чому ми не змогли розкрити справу?
Я був упевнений, що ми все з'ясуємо.
Ага, я теж.
Його міг убити хто завгодно.
Кожен мав, чим його вбити. І нагоду.
Кожен мав мотив.
Та одна деталь все ніяк не дає мені спокою.
Але тобі не сподобається.
Чекайте, ви про що?
Лише одну людину ніхто не згадав
у своїй розповіді про вечірку після весілля.
У бібліотеці
я бачив Ізабель,
Ганну, Ґрейс, Фенґа,
Себастіана, Уліса,
Тревіса, Вівіан...
А Зої ніхто не бачив.
Та ні... Вона була... Вона допомагала Ґрейс.
Як тобі допомагав Яспер?
Яка смакота.
НЕБЕЗПЕЧНА ВЕЧІРКА
Що таке? Що сталося?
Сідай.
Ви зрозуміли, хто це зробив?
А то я почуваюся жахливо.
Я не хотіла, щоб ви допитували батьків,
а виявилося, що вони приховували цей божевільний роман.
Ми хочемо, щоб ти розповіла,
що ти робила вчора на вечірці після весілля.
Чорт.
А я думала, що замела сліди.
Зої, що ти зробила?
Я старалася викинути це з голови.
-Ви з Ґрейс посварилися через Едґара. -Так.
І я не змогла вибачитися перед нею у своїй промові дружки,
бо Едґар перервав мене.
А потім я...
Слухайте, то був нещасний випадок.
Я не хотіла, щоб він умер.
Ні. Ні, ні.
О боже, та перестань. Його все одно ніхто не любив.
Щось тебе це зовсім не бентежить.
Та не знаю.
Усе було схоже на типовий фільм жахів.
Я знала, що Ґрейс досі була зла на мене.
Агов.
«З» ЗНАЧИТЬ «ЗОЇ»
Хто тут?
І не хотіла, щоб вона поїхала у весільну подорож без моїх вибачень.
Тому я прокралася в їхню спальню, покласти в її валізу свою промову.
Агов. Хто тут?
Едґаре, це ти?
Це не смішно.
Привіт, песику.
Я залишила записку для сестри.
О боже. Боже мій!
Господи!
Відчепися!
О боже.
Ні!
Апорт, сучко!
Песик! Песик.
Ні фіга собі.
Я вбила пса.
Та нічого, Зо.
Це ж був нещасний випадок? Ти сама сказала.
-Вона сказала: «Апорт, сучко». -Ти таки справді це сказала?
Якщо пам'ятаєте, у мені є трошки несамовитості,
яка пре, коли мене провокують.
О так, я пам'ятаю.
Я дуже хотіла розказати, але ви й самі здогадалися.
-А ми якраз думали: де ж дівся пес? -Ага, тепер ми знаємо.
Перейдемо до того, хто вбив Едґара.
То хто ж це зробив?
У нас нема підозрюваного.
Що? У вас нема підозрюваного?
Значить, ми щось пропустили.
Вибач, партнере.
Я так довго їхала й підвела тебе.
-А що з Ґрейс? -Я не думаю, що то була Ґрейс.
Але не знаю, як це довести.
Усі йдіть сюди. Треба поговорити.
Мої люди поки що працюють,
але мені очевидно, що це зробила наречена.
-Ні. -Так.
-Вийшла за нього заради грошей... -Ні.
...не підписала шлюбний договір,
щось сипала в склянку.
Простіше простого.
Вибачте, шерифе.
Ви, мабуть, колишня коп.
-Саме так. -Ой-ой.
-Рада познайомитися. -Ага.
Не казатиму, як вам робити роботу,
але ви не думали провести реальне розслідування?
Ага. Не лише Ґрейс поводилася підозріло.
Десять хвилин тому, перш ніж знов винити Ґрейс,
-Ізабель думала на себе. -Що?
Насправді все дуже просто. Я не вважала, що вбила Едґара.
Я вважала, що він випадково сам себе вбив,
бо планував убити мене.
А став незапланованою мішенню.
Але тепер я бачу, що все-таки мала рацію: це зробила Ґрейс.
Точно.
-Точно? Чому це? -Анік, дай мені хвилинку.
-Що? -Одну хвилину.
-Хвилину? У нас нема... -Дай...
Слухайте, ви не можете точно знати, що це зробила Ґрейс.
-У нас є вбивця. Це Ґрейс. -Так.
Я її заарештовую. І хай Бог змилується над її душею.
А як ви знаєте, що то не я?
Бо пса, наприклад, я вбила.
-Убила Полковника? -Здається.
-Не вбила. -Я впевнена, що вбила.
Я тобі точно кажу, Полковник не вмер. Це мале гівно не вмирає.
Коли він утретє захворів на рак, я думала, він умер. Поховала його.
А ця потвора викопалася.
Раз – і на поверхні.
-Полковник. Полковник! До мене. -Ні, ні!
Господи боже.
Цей малий гівнюк невмирущий.
Але як? Я викинула його з вікна.
У мене є теорія.
Яка пояснить те, що сказав Едґар перед самою смертю.
Зої викинула пса з вікна, і він приземлився на батут Ізабель.
Стрибучий цербер!
Ось що бачив Едґар.
Надзвичайно.
Більше ніхто?
У тебе дев'ять життів, так, малий?
Ну й гівнюк.
Словом, у вас нема доказів. Лише мотив.
А серед присутніх нема жодної людини без мотиву.
Без мотиву.
Не було мотиву.
І якщо була інша ситуація, як в Ізабель...
-Ми не там шукаємо. -Так.
Треба глянути відео.
Стоп, стоп!
Я не чекатиму, поки ви, телепні, граєтеся в детективів.
Усе, кінець.
Добре. То була не Зої.
То була не Ґрейс. То був я.
Сучий син. Я розумію, що ти намагаєшся зробити.
Нічого не вийде.
Я її заарештую.
Я теж його вбила.
Я теж убив Едґара.
Це вже якийсь абсурд.
Як кажуть зулуси: «Смерть – це вбрання, яке всім доведеться надіти».
Я задушив його голими руками.
-Його отруїли. -Я отруїв Едґара голими руками.
Ми тут не маячню Аґати Крісті читаємо.
Умерла людина.
Тоді, мабуть, доведеться всіх нас заарештувати,
бо я теж убила Едґара.
От би вбити його вдруге.
-Тату. -Вибачте, захопився.
Прошу зауважити, що я його не вбивав.
Прошу зауважити, що я його вбила.
Тому що кохаю Ґрейс. І я не все вам розповіла.
Ви всі скажете: «Ми все розповіли». А я – не все.
Коли ми з Ґрейс були в Амстердамі,
у нас стався прихід від брауні, я почала панікувати.
Ти мене заспокоїла, а потім цілий день гладила по спині,
перевіряла, чи я в порядку.
Приблизно як з Тревісом,
тільки в моєму випадку по-особливому й щиро.
І в ту мить наші душі сплелися,
щоб уже ніколи не розлучатися.
-А потім я блювала в канал. -Досить.
Гові, забирай її.
Ні.
-Не можна. -Не чіпайте Ґрейс.
Ну що, швидко все заплуталося?
Скажу як колишній коп теперішньому: ви почули кілька зізнань.
Коли про це дізнається преса –
а виходити треба з того, що дізнається – то казатимуть:
«Шериф Ріердон почув кілька зізнань у вбивстві й усі їх проігнорував,
бо так йому сказала близька подруга Ізабель Міннауз».
Гаразд.
Даю вам п'ять хвилин. Переконайте мене, що це зробила не наречена.
Тільки добряче постарайтеся,
інакше я всіх вас заарештую за перешкоджання правосуддю.
Анік, ти ж знаєш, хто його вбив насправді?
Так, знаю. Безперечно.
Тільки треба передивитися одне відео Кайлера.
А Кайлер що за хрін?
Скажи, яке відео. Я ввімкну з телефона.
Отже. Щоб убити людину, потрібне знаряддя, мотив і нагода.
Кожен присутній мав знаряддя: квіти з Ганниного саду.
І кожен мав нагоду, бо всі були на післявесільній вечірці.
Крім Зої.
Ти була нагорі в спальні, викидала пса з вікна.
-Я вже казала: мені жаль. -Тобі не жаль.
Також у кожного присутнього був мотив.
Ізабель – зраджена матір.
Себастіан – звільнений партнер.
Ганна – сестра з розбитим серцем.
Тревіс – ревнивий колишній хлопець.
І ще Уліс – мандрівник, який ненавидить багатіїв.
Фенґ – тесть, який приховує своє банкрутство.
Вівіан – теща, в якої є секрет.
Зої – своячка, яка має сумніви.
І Ґрейс – не зовсім закохана наречена.
-Чотири хвилини. -Ага.
Але мотив однієї людини був найсильніший.
І саме ця людина – вбивця.
Уліс.
-Що? -Радько Уліс?
Думаєте, я вбив Едґара, бо ненавиджу багатіїв?
-Якийсь слабенький мотив, хіба ні? -Правильно.
Правильно? Чому ж тоді я хотів убити Едґара?
А ти не хотів.
Розумієш, про це ще Фенґ казав.
Едґар тут ні до чого.
-Справа у Вівіан. -Що?
І як сказала Ізабель, отрута поцілила не в ту мішень.
Ти хотів убити Фенґа.
Вівіан, після передвесільної вечері ти зустрілася з Улісом під вербою.
Нічого. Ми всі знаємо про ваш роман.
-Який роман? -Мій роман з Ґрейс.
Ні, не про нього.
Думаю, вона має на увазі мій таємний мезальянс з Ізабель.
Ти ходив з Ізабель на уроки кулінарії?
Ні. Про той роман уже всі знають.
Що? Серйозно?
-Мій маленький Себбі, я все розповіла. -О боже.
Багато років тому у Вівіан і Уліса був роман.
Господи, ну й компанія тут зібралася.
Вівіан, нам треба знати, що сталося.
Я...
Я пішла поговорити з Улісом наодинці.
ВІВІАН
Що ти тут робиш?
Навіщо ти прийшов?
О, Вівіан.
Вівіан, я намагався.
Я намагався забути тебе,
але минуло стільки років, а я...
Я не можу.
Дурень. Не кажи так.
Я оббігав весь світ, тікаючи від почуттів.
Але я втомився тікати.
Будь зі мною.
Улісе!
Мила моя, можна більше не прикидатися.
Твої діти виросли.
Ти не мусиш лишатися з цим старим просторікою Фенґом.
Він не просторіка.
Він добрий.
Він милий.
Він веселий.
Він щедрий.
І він сміливий.
Настільки сміливий, що дав мені другий шанс.
Шанс, який я навряд чи заслужила.
І я ніколи його не покину.
Що тут коїться?
Як ти смієш говорити з моєю дружиною в темряві й наодинці?
Я саме казала йому, щоб ішов звідси.
Ну все, достатньо. Дякую.
Я кохаю свого чоловіка.
Багато років тому я наробила помилок, але я обрала його.
І ні секунди про це не пошкодувала.
Що ж. Якщо Вівіан не збиралася йти від Фенґа,
бути з нею можна було, лише прибравши його з рівняння.
Тому ти вернувся до намету...
ПОЗДОРОВЛЯЄМО ЕДҐАРА І ҐРЕЙС
...знехтуваний і злий.
Побачив, що в амбарі на столах і досі стоять квіткові композиції,
бо Вівіан забере їх тільки вранці,
і ти впізнав дурман.
А ти все знаєш про квіти зі своїх подорожей.
Дурман. Я чув лише, що його застосовують як психотропний засіб.
І ти зробив свій хід.
Розробив план, як убити Фенґа й зайняти його місце.
Треба було просто заварити з квітів міцний чай.
Я весь вечір був надворі.
Не заходив у дім аж до вечірки.
Коли, по-вашому, я дістав чайник і гарячу воду?
Ну, замість чайника був твій ріг,
а гарячу воду...
ти набрав у нашому душі.
І коли ти заварив чай,
то на післявесільній вечірці налив склянку віскі собі
і склянку – Фенґу, додавши туди дурману.
Я робив не це.
Я ж казав, чим займався.
Точно. Тест на батьківство.
-Тест на батьківство? -Я просив їх не казати,
та я мусив перевірити, Ґрейс.
Та тільки,
якщо ти хотів зробити тест, ти взяв не ту склянку.
Себастіан сказав, що бачив, як ти щось робив зі склянкою для віскі.
Усе добре, кемосабе?
Що питимеш?
Келих рожевого, будь ласка. І віскі для мого чоловіка.
Але на вечірці Ґрейс пила рожеве вино.
Вона ж не любить віскі.
Мені здається, віскі на смак, як брудна підошва.
Коли справа переросла в розслідування вбивства,
ти, мабуть, згадав, що Слизький Рік бачив, як ти щось робив з алкоголем,
тому довелося вигадувати цю казочку.
Так ти й вигадав несправжній тест на батьківство.
Ти знав, що Ґрейс не твоя дочка, але прикинувся, що сумніваєшся.
Можливо, я – батько Ґрейс.
Вона моя?
Тому ти сказав нам, що спитав про це Вівіан,
але у своїй розповіді Вівіан не згадала тест на батьківство.
Але я втомився тікати.
Будь зі мною.
Продати нам цю казочку можна було просто з ватною паличкою і пакетом.
Чай з душу, вкрадені ватні палички.
Справа стає абсурдно притягнутою за вуха.
У барі ти отруїв віскі Фенґа, дав йому.
У твоїй розповіді він випив ковток,
а потім пішов до Едґара, показувати свій бінґ.
За краще майбутнє.
І щоб поховати минуле.
Та я не думаю, що Фенґ таки випив з тобою.
Думаю, Фенґ випадково помінявся склянками з Едґаром.
-Думаєш? -Дякую.
Якщо чесно, я не пам'ятаю.
Але є відео.
Хлопець, який веде соцмережі Фенґа, багато назнімав.
-Зої, знайшла? -Так. У кабінеті Едґара є телевізор.
Думаю, ми всі туди вліземо.
Тут теж є телевізор.
Бачите. Такий підійде?
Тут усе таке дивне?
То тепер будемо дивитися відео якогось підлітка.
-Зо-Зо, натискай «Вхід». -Тату, я натискаю.
-Зо, мабуть, якщо натиснути HDMI... -Ні, просто переходь в Apple TV.
-Якщо зайдеш у «Вхід»... -Я це й роблю.
Вхід. HDMI3...
Знаєте що? Заткніться! Я розберуся.
КАЙЛЕР – ВІДЕО З ВЕСІЛЛЯ
Давайте, м-ре Фенґ!
Отут Уліс дає склянку з отрутою Фенґу.
А Фенґ поставив цю склянку перед Едґаром.
А далі дивіться уважно,
бо якщо ми не помиляємося, коли Едґару не сподобався бінґ...
Мені не подобається.
...що для мене дико – бо як він може не сподобатися?
Він же солодкий, але фруктовий, а ще й молочний.
-Це ідеальне поєднання всіх... -Анік.
Так. Точно. Вибачте.
Прямо... зараз.
Їй не подобається.
Дякую за щирість. Вам обом.
Зої, зупини.
І... ось. Бачите?
Він узяв не ту склянку,
випадково залишивши отруту Едґару.
Ну, сучий ти син.
Едґар випив зі склянки з отрутою.
І Роксана теж.
А Фенґ випив зі склянки, в яку Ґрейс підсипала адерал.
Кайлере! Кайлере! Гей, ти записуєш?
Дивіться. Це людина, в якої прихід від адерала.
Він усю ніч не спав.
Як можна спати, коли в мене стільки нових ідей для бізнесу?
Уліс ліг спати в суботу, думаючи, що отруїв Фенґа.
Тому зранку, коли почув жіночий крик...
він подумав, що то Вівіан,
яка побачила мертвого Фенґа.
Тревіс сказав, що чув хрускіт,
коли хтось пробіг по шкаралупі від фісташок,
і то був Уліс,
який пробіг повз Тревіса, повз спальню Ґрейс,
якраз до дверей Вівіан, звідки, як він думав, лунав крик.
Точно.
Коли я відчинила двері, то побачила Уліса,
а коли він побачив Фенґа, то... мав вигляд, ніби побачив привида.
Я чув крик.
Усе, Кайлере, мушу йти. Кайлере.
Ох. Ви закінчили?
Що ми ще можемо сказати? Ми розклали все по поличках.
Та невже? Але ж ви не надали жодних доказів.
Це все побічні обставини.
Вони помінялися склянками. Ми ж бачили це на відео.
Ми знайшли чайник.
Він був схований у шафці у ванній кімнаті нареченої і покійного.
І що ж це в нас таке?
Справжній доказ, який знайшла справжня поліція.
Якщо він хотів заварити чай з квіточок у душі,
чому ж Ґрейс ховала чайник у шафці?
Я не...
Чи не тому, що ви, клоуни, гралися в детективів, а справжні копи...
Клоуни?
Ану скажіть це мені в очі.
Не люблю повторювати.
Це я сховала чайник.
Ні, це я сховав чайник голими руками.
-Ні, Тревісе. Я справді сховала чайник. -Якого хріна? Навіщо?
Побачила його у твоїй кімнаті,
а коли виявилося, що отрута – то чай,
я боялася, що він міг стягти на тебе підозру.
Ти думала, що то я?
Ні, я б нізащо... Дивися.
Ні, ні...
Що за... Зої, перестань. Зої!
Це набагато більше, ніж ковток.
Бачиш? Я вірю тобі.
Я впевнена, що там нема отрути.
-Зо, ти така довбанута. -Так і є. Іди сюди.
Дай випити з твого рога.
Хто-хто, а ти мала б знати, що це традиційний грузинський канці.
-Дай випити з твого канці. -Він порожній.
Останній кумис я вилив у млинці.
Тоді дай його мені.
Я наллю туди джин Ізабель.
Що? Що це значить? Що таке?
І якщо в ньому нема отрути, то й проблеми нема, так?
-Що? Ні... -Вівіан.
Гаразд.
Але це просто смішно.
Чудово.
І в тебе нема причин мене зупиняти.
Це дуже якісна випивка.
-Дякую. -Так.
Усе нормально.
Я в тебе вірила.
-Стій. -Ні, ні!
Ні, ні-ні.
Чому?
Я кохав тебе.
Я щиро кохав тебе.
Кохав з такою пристрастю,
якої мій кволий брат ніколи не зміг би відчути.
Я знаю, що ти теж її відчувала.
Але не змогла бути з собою чесною.
І тому я мусив допомогти тобі лишити його позаду.
Ми могли б прожити решту життя разом.
Життя з пригодами,
хвилюваннями, романтикою.
І ти б не була прив'язана до цього нудного, жалюгідного...
Ого.
Узяли твого вбивцю.
Ти тепер на небесах.
Я ж казала, що то не я.
Ґрейс, хочу вибачитися за те, що звинувачувала тебе у вбивстві
знов і знов, цілий день.
Добре.
І хоч я й дуже співчуваю,
якщо думаєш, що кілька годин шлюбу з моїм сином
дають тобі право одноосібного володіння його статками,
то з тобою зв'яжуться наші юристи.
-І ти не виграєш. -Ні.
Бо ми можемо дозволити собі набагато кращих юристів, ніж ти.
А я не хочу ваших колонізаторських грошей,
тому це питання закрите.
Ну от. Нарешті.
Але ж мільйон доларів я все одно отримаю?
Ви самі сказали.
Тату.
Скільки грошей тобі треба, щоб забрати фургон?
-Ти серйозно? -Десь мільйон? Ти ж...
Я віддам тобі все до цента!
Не треба!
Дякую.
Мені прислали статтю про смерть Едґара.
Уже всі знають.
Ти зміг збути всі ті комп'ютерні гроші?
Вийшов радше терміновий розпродаж, але я отримав 62 центи з долара.
Пощастило, що це сталося до...
-Що? -Що?
Буцефал... росте. І продовжує рости.
Уже коштує втричі дорожче, ніж коли я його продав.
А знаєш чому?
Бо я сказав своїй армії з редіту інвестувати в буцефал.
Ага, я знаю, як вимовляється це слово.
Я сам став казино.
Що ж, тебе звільнено. Збирай речі й вимітайся.
Ізабель, не треба.
Я можу бути вам компаньйоном.
Походи в театр. Іноді – вечері.
Якщо домовимося, що в ліжку все обмежиться тільки роботою рук,
то в нас може бути шанс.
У мене вже є пес, який відмовляється вмирати.
Ох, до сраки дверці.
Хочемо подякувати тобі за те, що врятував Ґрейс.
Урятував Ґрейс. Рятівна сила Аніка.
Ну, знаєте, як кажуть: «це рятівна сила...»
Бо Ґрейс урятована. І...
Вона врятована, і я допоміг. Але ви це й самі знаєте.
Я намагаюся зробити тобі приємно. А ти все псуєш.
Ага, вибачте. Я й досі нервуюсь у вашій присутності.
Не знаю, чи помітно.
Анік, я знаю, як важко тобі було
попросити мене поговорити із Зої і Ґрейс про те, що сталося.
Так, такої розмови я не хотів,
повірте, але...
І зі мною – про мій бізнес.
Завдяки тобі я поговорив з Вівіан про свої труднощі.
Треба було поговорити з нею раніше.
Вона – моя партнерка.
Анік, ти будеш для Зої чудовим чоловіком.
Якщо коли-небудь це станеться.
Дивно, що ви про це кажете,
бо я й справді збираюся скоро освідчитися Зої.
Та після всього, що сталося,
не думаю, що її сильно приваблюють весілля.
-Хтозна. -Хтозна.
Ти як? Важкий день видався.
Та ні. Я... Усе добре.
Мабуть, я просто не знала свого дядька.
Для мене він скоріше був образом, ніж людиною.
Якщо чесно, мене більше вразило, що в мами був роман.
Хочу, щоб ти знала: я не вірив, що Ґрейс могла вбити Едґара.
-О, так, авжеж. -Ага.
Ну, може, я трохи сумнівався.
-Зовсім трошечки. -Якусь секунду.
Здається, за ці вихідні я переглянула свої погляди на те, що таке кохання,
і що насправді важливо, чого я хочу далі в житті.
Так, і я теж.
Можливо, тут і зараз – не місце й не час говорити про це,
але життя коротке, і...
Ти мене кидаєш?
Ні-ні!
Я кажу, що мені подобається, яка я, коли з тобою.
І ні з ким, крім тебе, я не хотіла б пережити вбивство.
І я теж.
Але ж ми надіємося, що вбивства скінчилися?
Ось що я намагаюся сказати:
одружишся зі мною?
Та ну!
Що? Ти не хочеш...
О, ні. Це не «та ну» в сенсі «та ну».
А в сенсі: «Та ну! Це ж я хотів освідчитися!».
-Та ну. -По дорозі додому,
там, де ми вперше поцілувалися.
Усі вихідні намагався спитати твоїх батьків
і от щойно нарешті зміг.
Вибач. Я й не здогадувалася, що в тебе цілий план.
Беру свої слова назад і чекаю.
Але ж тепер ти вже все знаєш, тому сюрпризу не буде.
І ти вже й сама мене спитала.
Я скасовую питання.
Не треба скасовувати.
Я не збираюся нав'язувати тобі своє уявлення про освідчення.
-У тебе є справжній перстень? -У машині.
-Серйозно? -Так.
Піди візьми його й спитай.
Але ж так не вийде сюрприз, бо...
Ти вийдеш за мене?
Ти ж без персня.
І правда, без. Але я можу його зробити, як ти.
З гілочок, такий самий, як у тебе.
Ну, не зовсім такий. Як ти це зробила?
Знаєш, пропоную домовитися.
Колись, через місяць, коли ми цього зовсім не чекатимемо,
хтось із нас несподівано освідчиться. Добре?
-Слушно. -Супер.
-Прекрасно. -Клас.
-Чудово. -Домовилися.
Клас.
Одружишся зі мною?
Ясно. Ти помітила, що я робив? Ну...
Ти що, зараз освідчишся?
Дякую за допомогу. Мені сподобалося бути партнерами.
Ага, добре було знов сісти в сідло,
слухати, яке в кого кіно в голові, розкривати вбивство.
І я бачила, що ви там робили.
Я ж казала, що організую тобі голлівудський фінал.
Тепер, мабуть, вернуся до своєї книжки.
А я не розумію.
Чому ви пишете книжку, якщо ваша фішка – кіно з голови?
МИНУВ РІК
Сюди.
-Зої! Анік! -Привіт!
Як тут кльово!
-Як у Голлівуді. -Добре.
Покажіть обручки.
-Оці обручки? -Так!
Ох, які ви! Ви наймиліші!
Чекайте. А правду пишуть у мережі, що роль Ксав'єра грає Деніел Редкліфф?
І це ти ще не бачила, хто грає мене.
Зйомка!
ТОЧКУ ВБИВСТВА ПОЗНАЧЕНО ІКСОМ
Хочу поговорити з усіма,
бо будь-хто з вас міг його вбити.
-Вона молодець, правда? -Надзвичайна!
Ага. Підбір акторів дуже вдалий.
Ви всі приїхали на зустріч випускників по другий шанс.
У коханні. Житті. Чомусь іншому.
Навряд чи його вбив Анік.
Анік? Ні. Анік – мій найкращий друг. Я знаю, що він цього не робив.
Актор, який грає мене – це... це той, хто я думаю?
Я його не вбивав. Я нікого не вбивав.
Знято!
Я ж казала, що люблю Джаліла Вайта.
І не лише у вас стався щасливий голлівудський фінал.
Я заручена.
Що-що?
-Ну як я? -Прекрасно.
Даннер заручена з Джалілом Вайтом?
Ти такий гарний.
Мені дуже незручно.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька