Я, мабуть, з тих скейтерів, яких ненавидять найдужче.
Багато людей кажуть… кажуть погане.
Але мені байдуже, що кажуть інші.
Це мене мотивувало, і я продовжувала робити те, що хотіла.
Формула успіху
Летісія Буфоні
Я виросла в Сан-Паулу в Бразилії.
Почала кататися на скейті, коли мені було десять років.
Уперше стала на дошку – і закохалася.
Коли я почала кататися, то дуже швидко всього навчилася.
Я пробувала робити трюки в перший же день катання.
Я ще навіть не вміла відштовхуватись,
а вже пробувала трюки.
Я трималася за перекладину
і пробувала робити кікфліпи, гілфліпи…
Зі скейта дуже легко впасти.
Падаєш постійно.
Багато хто починає кататися й кидає,
бо це боляче.
Пам'ятаю, як уперше їхала вниз і впала.
І я… У мене все було подряпане.
Але я подумала:
«Ого, як прикольно. Хочу ще».
Я каталася з хлопцями. Я й сама була, як хлопець.
Я з ними билася.
Пробувала ті самі трюки.
Більше дівчат не було.
Сусід лаяв мене найгіршими словами,
бо я носила те саме, що й хлопці:
мішкуваті штани й кепки – і ходила зі скейтбордом.
Тато ненавидів скейтбординг.
Не хотів, щоб я каталася.
У мене був суворий тато.
Казав, що треба сидіти вдома, вчитися,
а не бігати надворі з хлопцями.
Навіть розламав мою дошку.
Але наступного ранку ми з другом знайшли мені іншу,
у мене з'явився новий скейт.
Я хотіла лише кататися.
Коли мені було 14 років, мене запросили в Лос-Анджелес,
виступити на X Games.
У ту мить я зрозуміла:
«Здається, в мене добре виходить».
ЛОС-АНДЖЕЛЕС, 2007 Р.
Пані та панове, вітаємо вас у Лос-Анджелесі, Каліфорн-і-я.
На перших X Games я виступила не дуже.
Я звикла кататися на змаганнях у Бразилії, де…
Скейтпарки дуже малі.
А коли я приїхала на X Games, виявилося, що все вдвоє більше.
Я посіла останнє місце.
Думаю, мені це було корисно.
Це повністю змінило моє катання.
Стало поштовхом до підвищення мого рівня.
Я подумала: «Що ж, треба над собою працювати».
Першу в житті золоту медаль
Летісія здобуває на своїй батьківщині.
Леті! Леті!
Летісія Буфоні виграє золото.
Летісія Буфоні знов на першій сходинці.
Чергова золота медаль.
Три золоті медалі X Games.
Одна бронзова, дві срібні.
МЕДАЛІ X GAMES: СРІБЛО, БРОНЗА, СРІБЛО
ЗОЛОТО, ЗОЛОТО, ЗОЛОТО, БРОНЗА
Коли я почала вигравати на X Games,
усе було дуже швидко.
То було неймовірно.
Я мала зустрічі з професійними скейтерами.
У мене було багато можливостей з'являтись у журналах:
у журналах про фітнес,
про моду.
Багато хто казав, що я більше не катаюся,
що почала працювати моделлю,
що стала фітнес-моделлю.
Було неприємно, бо для мене завжди пріоритетом був скейтбординг.
Він завжди був для мене на першому місці.
Коли мене запросили знятись у спецвипуску журналу ESPN,
я цим дуже пишалася.
Спершу я нервувалася,
бо знала, що буду оголена.
Я погодилась, і результат мені сподобався.
Але багато людей
не розуміли ідеї показувати тіло спортсмена,
м'язи, і не показувати всього іншого.
Тому багато хто казав погане,
казали, що мені за це заплатили.
Казали, що я продалася.
Це сталося якраз перед Стріт-лігою,
моєю першою Стріт-лігою.
Це прямий ефір з Чикаго.
СТРІТ-ЛІГА СКЕЙТБОРДИНГУ ЧЕМПІОНАТ СВІТУ
Видатний день для Стріт-ліги скейтбордингу.
За шість років існування
до сьогодні жінки ще не змагались у Стріт-лізі.
НА 100% БІЛЬШЕ ЖІНОК!
Стріт-ліга – то були найважливіші змагання зі скейтбордингу.
У моїй кар'єрі був важкий період,
і я дуже хотіла перемогти.
Це переламний момент для жіночого скейтбордингу.
Ось жінки, які сьогодні змагатимуться за чемпіонське звання.
Багато з тих, хто зі мною змагався,
якраз і казали, що я більше не катаюся.
Коли ми виходимо на майданчик, то всі – друзі.
Але я не забувала про те,
що то вони про мене пліткували.
Я собі поставила вимогу довести, що вони неправі.
Переживання перед змаганнями,
те, як я почуваюся, – це не найкращі почуття.
Але в ту мить, коли я починаю прокат, усе змінюється.
Я просто зосереджуюся на своєму і нічого не чую.
Можна поруч зі мною кричати, кликати мене.
Можуть розриватися феєрверки.
А я буду зосереджена на трюках.
Вправно робить зв'язки з оллі,
трюки добрі.
Хороша швидкість.
Хороші з'їзди. Добре катає «стріт».
Траса була дуже цікава.
Посеред майданчика був великий логотип Стріт-ліги, «SLS»,
через який ніхто не стрибав,
бо там був великий проліт.
Вражаючий стрибок.
Оце я розумію.
БУФОНІ 3,3 ДО № 1 – 4,4
Оце я розумію.
Я навіть не думала про перше місце чи друге місце.
Я просто хотіла успішно виконати всі свої трюки.
Чудово. Ідеально.
Чудовий фронтсайд 180.
ДО № 1 – 1,3
Пам'ятаю, що була на другому місці,
і в мене було ще три спроби.
Мені потрібно було… небагато балів. Ще трохи балів.
Якби я зробила якийсь простий трюк,
я б набрала необхідні бали й вийшла на перше місце.
Але я для себе не рахувала бали.
Я просто хотіла зробити щось класне.
Справжній трюк. А не щось просте, аби виграти.
Що вона задумала?
Високий фліп на 360 градусів їй не підкорився. Недокрутила.
Я пробую фліп на 360.
Перший мені не вдається.
І я думаю: «Так, ще дві спроби. Я зможу».
Другий – знов не вдається.
Тоді я вже думаю: «Ну, тепер буде важко.
Усе залежить лише від мене. Лишився один шанс».
Їй треба набрати 3,9 бала.
Чи спробує вона знов фліп на 360… ми бачили вже дві невдалі спроби…
чи, може, спробує трюк, у якому точно впевнена?
Я знала, що не було потреби робити такий складний трюк.
Але я цього хотіла.
Я хотіла, щоб мені дався той трюк.
Тим більше, що двічі я його не зробила. Треба було його успішно виконати.
Я не хотіла заміняти трюк лише тому, що могла не виграти.
Якщо я перемагаю, то хочу робити це гідно.
Їй треба зосередитись.
Зазвичай, виконуючи трюк, ти знаєш, чи приземлишся…
% УСПІХУ % НЕВДАЧІ
…чи впадеш.
Дошка була в мене під ногами,
тому я подумала: «Вдалося. Ось і все. Я приземлюся».
Але після приземлення я трохи втратила рівновагу.
А коли знов вирівнялася,
то подумала: «Ну, я змогла».
І одразу почала радіти.
Перемога! Так!
Офігіти.
Летісія Буфоні – перша в історії
чемпіонка світу Стріт-ліги скейтбордингу серед жінок.
Я успішно виконала останній трюк,
і то було найкраще відчуття у світі.
Важко пояснити.
Це як стрибок з парашутом. Треба стрибнути, щоб зрозуміти.
То була моя найбільша перемога з огляду на мої життєві обставини.
Після того, мабуть, мене стали поважати.
Це сон. Справжній сон.
Стріт-ліга мені два тижні снилася.
І я це зробила.
Я дуже щаслива.
То була одна з найкращих митей мого життя.
Після всього тепер я розумію,
що люди завжди казатимуть щось погане, коли ти робиш щось хороше.
Та мені байдуже.
Я завжди хотіла вивести скейтбординг на новий рівень.
Авжеж, хочеться перемагати,
але в скейтбордингу перемоги – далеко не найважливіше.
Багато батьків мені розповідає,
що їхні дочки катаються на скейті, бо побачили мої відео.
Таке приємно чути.
Я завжди намагаюся бути людиною, якої сама не мала, коли почала кататися.
Я хотіла показати татові, що жінки можуть займатися скейтбордингом,
робити це на професійному рівні.
Мені не було з кого брати приклад.
Тому сьогодні я хочу бути такою людиною для молодшого покоління.
Хочу показати молоді, що можна робити все, що хочеш.
Треба просто робити те, що любиш.
І це може бути що завгодно.
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька