UN SERIAL NETFLIX
Vai, nu!
Micul-dejun, Pugsley.
SPUMANT DE BAIE
Nu!
N-am început rău ziua, Pugs…
- 'Neața! - Stai, avem baie?
CAPITOLUL TREI AI ÎNCREDERE ÎN MINE
Nu.
Mâine voi regreta asta.
Cartea!
E cam mare pentru mine. Tocmai am terminat cartea de la Barney
despre omida mâncăcioasă. Nu mă așteptam la sfârșitul ăla.
Cartea de vrăji.
Vrej…
Nu, o carte cu vrăji.
Dar de ce?
Ești vrăjitor, Pugsley.
Cel puțin Temeluchus era.
Un vrăjitor-demon puternic. Cred că ai moștenit
nu doar abilitățile lui de a merge și a vorbi.
- Cu puterile tale pot ajunge acasă! - Sună cam periculos.
Dar bine. Abracadab…
Orice, în afară de asta. Nu mai scoți petele de pe covor.
Cine e gata de exerciții de teambuilding pe plajă?
Zi pe plajă!
Abia aștept distracția organizată.
Eu am de gând să mă bronzez.
Ce ciudat!
Norma trebuia să ajungă, dar nu răspunde.
Ne vedem cu ea pe plajă.
APEL NORMA
Norma, scumpo, e frumos.
Te vei distra azi.
- Dacă mă vor urî? - Lucrezi cu ei de o săptămână.
Și tot n-am prieteni, cu excepția lui Barney.
Tot e ceva! E mai bine ca în tabăra de vară.
- Nu? - Am promis să nu vorbim despre asta.
Norma, te iubesc, dar vreau să cobori din mașină.
- Mamă! - Stai să termin!
Vreau să cobori din mașină,
pentru că eu îți sunt deja prietenă.
Trebuie să ieși și să-i farmeci pe ei.
Ce-i așa de amuzant?
- Cum și-a făcut deja prieteni? - E Norma.
- Bună! - Norma, te așteptam acasă.
- Ce ai pățit? - Anxietate.
Așa. Serios?
Oamenii noi mă sperie. De fapt, oamenii.
N-ai încercat să cunoști pe nimeni. Le știi numele?
Roata Ferris. Hamburgeri. Sănătate și Siguranță. Smoothie. Tobogan Mortal.
- Acolo lucrează în parc. - E tot ce trebuie să știu.
- Tobogan Mortal? Îmi place! - Trebuie să-ți învețe numele.
Numele meu înseamnă „geniu luminat”. Prefer Tobogan Mortal.
- Mi se spune Stăpâna… - Barney!
- Vino! - Tobogan Mortal? Îmi scriu pe tricou.
- Nu pleca! - Sigur! Putem să stăm împreună…
Doamne, el e? Tipul cu teambuildingul?
Bun-venit, suflete frumoase și unice!
„Namaste.”
În ciclul meu de viață ca guru,
mă numesc Facere.
Am fost plătit și instruit
să vă transform într-o familie iubitoare, cu încredere și etica muncii,
căci munca în echipă face totul.
Acum vreau să vă aplaudați.
Cu sufletele. Aplaudăm cu sufletele.
- O fac bine? - Ce aplauze entuziaste!
Îmi vine să strig: „Salutare, Wembley!”
Ai și strigat.
Cine îmi poate spune singurul lucru care leagă o echipă?
- Lanțuri? - Bandă adezivă?
Lanțuri și bandă?
Dragi copii, lucrurile materiale nu ne pot lega.
Nu pot?
Doar încrederea. Încrederea ne leagă. Care e opusul încrederii?
Neîncrederea.
- Frica! - Sigur e neîncrederea.
Frica e zidul care nu vă lasă să vă conectați.
Maimuța care vă stă pe umeri și vă spune să nu vă îmbrățișați.
Frica.
Azi trebuie să prindem maimuța și s-o aruncăm în ocean.
Biata de ea!
Dacă înving maimuța invizibilă,
cum voi deveni un paznic mai bun?
Depinde de tine, prietene.
Primul nostru exercițiu, unul dintre preferatele mele,
e Labirintul Încrederii.
Da, bine. Așa, Josh. Continuă!
Acum, piciorul stâng sus. Nu.
- Bine. Așa. Ai reușit! - Da!
Bine, Norma. Trebuie să ridici piciorul stâng.
Poate puțin mai repede?
Hai, continuă!
Sunt bine.
Urmează Privirea Încrederii,
căci, după cum știm, ochii sunt ferestrele către suflet.
- Simt că nu iei asta în serios. - Ce te face să spui asta?
Urmează Prinsoarea Încrederii.
- De ce ai făcut asta? - Nu știam dacă mă prinzi.
Și, în sfârșit, Nodul Uman al încrederii.
Doar lucrând împreună vă puteți dezlega.
- Cum facem asta? - Dacă stați nemișcați,
trec pe dedesubt.
- A cui e mâna asta? - A mea.
Salut! Bine, Norma,
trebuie să… Tu treci în mijloc
și te dezlegi. Nu, nu e bine nici așa.
Încearcă pe dedesubt! Pardon! Faceți loc!
Ce faci? E și mai rău.
De ce ești așa de plină de frică, Norma?
Opriți-vă!
Ce-i cu ea?
Norma, te simți bine?
Haide, ia-mă de mână!
Nu vă mai uitați!
Vă rog, doar…
Mirosul fricii.
Ce proastă sunt!
Ba nu ești.
Poate că sunt plină de frică. Antrenorul a văzut.
Nu trebuia să spună asta.
Nu-nțeleg cum e așa de ușor pentru voi.
Eu mă pricep la toate.
Să vă faceți amici, să socializați…
Barney se pricepe.
Eu nu.
Sunteți diferiți.
De ce pui presiune pe tine?
Vorbești ca Facere.
Haide, suflet curajos și unic!
Nu te lăsa doborâtă de sabotoarea interioară!
E timpul pentru un alt joc inutil.
Haide!
- Sper că v-a plăcut încălzirea. - Încălzirea?
Acum începem cu adevărat să vă învingem fricile.
Va trebui să accesați cel mai întunecat loc din suflet.
Să vă găsiți frica cea mai mare.
Și să hrăniți craniul cu ea.
Craniul?
Nu poate fi normal.
- Mereu duc cranii la petreceri. - Nu e normal.
Hrănește craniul cu frica ta!
Eu…
Oare să…
Dă-l încoace! Încep eu.
Și acum ce fac?
Trei, doi, unu.
Badyah?
Repede, cățeluș!
Amice, e în regulă.
Scuză-mă!
Ca responsabil cu Sănătatea și Siguranța, trebuie să…
Nu!
Crezi că mi-e frică de ăla?
Fața mea!
Fața mea frumoasă și simetrică!
Josh? Ce vezi acolo? Băieți?
Ketchup! Nu! Orice, dar nu ketchup!
- Haide, amice! - Barney, uite!
- Facere pune ceva la cale. - Norma, nu vorbiți între voi!
- Albăstrel. - Nu-l atinge!
Nu înțeleg. De ce te temi?
De pieptul de vită?
- Bine, nu de piept. - Gata, Bunicuțo!
Tată, zi-i să înceteze!
Mamă, n-ai de gând să spui nimic?
Gata, Bunicuțo!
Barney, nu e real, crede-mă!
De ce o lasă să facă asta?
- Ei nu aud ce-mi spune ea? - Haide!
Nu e real.
Hei, tu! Șterge-o! Lasă-l în pace!
Norma? Când ai ajuns aici?
Am fost aici de la început. Hai!
Ai reușit. M-ai scos de acolo!
Pugsley, vino înapoi! Vino aici!
Ți-am văzut frica când am atins craniul cu tine.
Dacă îl atingem toți, ajungem și la Pugsley.
Bine. Rezistă, amice! Revenim imediat.
Hei!
Pugsley! Pugs!
Nu e real! Sunt doar fricile tale, Pugs. Bine?
Real, ireal.
Doar muritorii văd în alb și negru.
M-ați ținut pe loc până acum!
Ajunge!
- Norma! - Barney!
Pugsley, fă ceva!
Nu-mi spune așa! Mă numesc Temeluchus!
Norma!
Nu te poate ajuta acum.
Vezi? Nu e real.
Nu ești tu! Nu ți-ai pune prietenii în pericol.
Hai! Trebuie să-i ajutăm pe ceilalți.
Haide! Știu că ești acolo.
Hai, eliberează-te!
Știu că poți. Haide!
Pugsley! Haide, băiete!
Barney! Vino repede!
Trebuie să o ajutăm pe Courtney. Haide!
Hei! Lăsați craniul! Veniți înapoi!
Asta e veridică. Courtney se teme să meargă acasă.
Dar asta e dorința ei. De ce s-ar teme de asta?
- Stați, nu! Dați-mi drumul! - Courtney?
Nu!
Dați-mi drumul!
Haide! E blocată!
Stai! E o lume a fricii.
Dacă frica îi dă putere, hai să nu ne lăsăm afectați!
Ușor de zis.
Să râdem de Courtney, care se teme că nu va ajunge acasă.
- Ești bine. Ne ai pe noi. - Nu te vom părăsi.
De asta mă tem.
Da, oferiți-mi fricile voastre!
Cine ești tu?
Sunt Facere.
Bine, ce ești? Ești demon, nu?
Poate. Și urmez un regim strict, bazat pe frică.
Oamenii sunt plini de frică, așa că am venit la o gustare.
Azi pot mânca cât vreau.
Ce nume de demon e Facere?
Nu. E Face Rău.
Face. Rău.
Fiindcă le fac rău multora.
Oricum, nu contează. Iată ce contează de fapt!
Acum arăt a demon?
Forma asta era de ajuns
pentru a inspira frică, dar cu atâtea filme de groază…
M-am adaptat.
Rândul tău, Norma.
Ți-ai ajutat prietenii să scape de frici,
dar faci față fricii tale?
Da, fac față.
Excelent.
Ei au fost aperitivul. Tu vei fi ospățul!
Da? Dacă intru eu, îi lași pe toți să iasă.
- S-a făcut. - Nu! Nu face asta!
Poftă bună!
Trebuie să ieși și să-i farmeci pe ei.
Ce-i așa de amuzant?
Așa. Arată-mi fricile tale!
Unde ai fost?
Te așteptam acasă.
Anxietate.
Da, așa. Hrănește-mă!
Hrănește-mă!
Măcar le știi numele?
Ai văzut-o pe Norma?
N-o puteți ajuta. Fricile ei sunt prea puternice.
Nu uita, Norma, nu e real. Poți lupta cu asta.
Voi nu înțelegeți!
Lumea fricilor mele e lumea reală.
Imposibil.
Nu! Stai! Ce se întâmplă?
Te rog, nu! Stai!
Nu! Stai!
Aveai atâta frică, încât a explodat?
E și asta o soluție.
Nu știam prin ce treci.
Fricile tale sunt puternice.
Mi-e frică de lumea reală, lumea în care trăim.
Frica mea pare o prostie acum.
Bunica ta era înspăimântătoare. Te înțeleg.
Nu mă tem de bunica.
Mă tem că părinții mei nu mă susțin.
- Te susțin eu. - Și eu pe tine.
Încetul cu încetul.
- Cânți de obicei? - Nu mă pricep prea bine.
Poate îmi arăți tu cum.
- Salut! - Bună!
Vrei să ne jucăm? Ți se înroșesc antebrațele
și-ți intră nisip în ochi. Ca într-un film din anii '80.
Nu știu. Nu prea am coordonare mână-ochi.
Amintește-mi să nu te las să te ocupi de cursele mari! Sigur nu vrei?
- Poate data viitoare? - Bine.
Norma!
Știu cum pare, dar să lucrez la Phoenix Parks
era visul meu. Cu slujba mă descurc.
Cu demonii mă descurc.
Mă bucur să aud asta.
De fapt, cred că mă pricep la asta.
Chestiile astea îmi par grele.
Lumea e bizară. Nu în sensul haios.
Dar n-are logică. Nici eu, de cele mai multe ori.
Vreau să spun că mă bucur că vă am.
E a ta!
Atenție!
Atenție, Norma!
Super.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă