СЕРІАЛ NETFLIX
-Ні! -Га?
Ай!
Привіт!
Сніданок.
ПІНА ДЛЯ ВАННИ
Ні!
Непоганий початок дня, Мопс…
-Доброго ранку. -У нас є ванна?
ГЛАВА 3 ДОВІРСЯ МЕНІ
Ні-ні.
Завтра про це пошкодую.
Є!
Книга.
Для мене вона завелика. Я щойно закінчив книгу, яку дав Барні.
Про ненаситну гусеницю. Такого кінця я не очікував.
Заклинання, Мопслі.
Абракадаб…
Ні, це книга заклинань.
Але чому?
Ти чаклун, Мопслі, принаймні Темелукас був.
Могутній демон-чаклун.
Ти успадкував не лише вміння ходити й говорити, хоч це круто.
-Твої сили повернуть мене додому! -Звучить небезпечно.
Але нехай. Абракадаб…
Ні! Що завгодно, але не це. Інакше ніколи не виведеш плям.
Вітаю, готові до занять із тімбілдінгу на пляжі?
День пляжу!
Люблю організовані розваги.
Попрацюю над своєю засмагою.
Дивно.
Норма запізнюється і не відповідає.
Зустрінемося на пляжі.
О, Нормо, доню, це прекрасно.
Тебе чекає цікавий день.
-А якщо я їм не сподобаюся? -Ви тиждень разом працюєте.
У мене досі немає друзів, окрім Барні.
Уже хтось! Це краще за літній табір, пам'ятаєш?
Ми обіцяли не згадувати.
Нормо. Квіточко. Я люблю тебе, але вийди з моєї машини.
-Мамо! -Дай закінчити.
Ти маєш вийти з машини,
бо всі присутні — вже твої друзі.
Ти маєш піти й зачарувати їх.
Чого смієшся?
-Як він устиг завести друзів? -Це Норма.
-Привіт. -Нормо. Я чекав тебе вдома.
-Що таке? -Тривожність.
Ясно. Що, справді?
Нові люди лякають. Люди загалом. Крапка.
Ти не намагалася познайомитися. Ти хоч знаєш їхні імена?
Так. Оглядове колесо. Бургер. Безпека. Смузі. Смертельна гірка.
-Вони там працюють. -І це все, що треба знати.
-Я Смертельна гірка? Клас! -Вона має знати твоє ім'я.
Моє ім'я означає «просвітлений геній».
Краще Смертельна гірка.
-Ще звуть Хазяйкою гірки… -Барні!
-Сюди! -Смертельна гірка? Напишу на футболці.
-Не йди. -Авжеж! Можемо сісти разом…
Це він? Чувак із тімбілдінгу?
Вітаю вас, прекрасні, унікальні душі.
Намаст.
На цьому етапі життя я гуру-тімбілдер, звуть мене Вісник.
Мене попросили й заплатили,
щоб я об'єднав вас у родину любові, довіри й досконалої трудової етики.
Бо командна робота — це втілення мрій!
Поаплодуйте собі.
Душею. Ми аплодуємо душею.
-Я правильно роблю? -Які бурхливі оплески!
Мені хочеться кричати: «Привіт, Вемблі!»
Ти крикнув.
Хто може сказати, що робить команду одним цілим?
-Ланцюг? -Скотч?
Ланцюг і скотч?
Солодкі мої, матеріальні речі нас не об'єднують.
Не об'єднують?
Це довіра. Довіра єднає нас. А що протилежне довірі?
Недовіра.
-Страх! -Ні, точно недовіра.
Страх — це стіна, яка заважає єднанню.
Страх — це мавпа, що каже не приймати одне одного.
Страх.
Сьогодні ми схопимо цю мавпу страху
й кинемо її в океан.
Бідолаха.
А як перемога над невидимими мавпами страху зробить мене кращим охоронцем?
Це вирішувати тобі, друже.
Отже, наша перша вправа, моя улюблена, —
«Лабіринт довіри».
Ось так. Добре, Джоше. Продовжуй. Так.
Тепер ліву ногу догори. Ні.
-Добре. Вдалося. -Так!
Гаразд, Нормо. Повільно підніми ліву ногу.
Може, трохи швидше?
Іди, не зупиняйся.
Я цілий.
Далі — «Погляд довіри»,
бо як ми знаємо, очі — це вікно в душу.
-Бачу, ти не ставишся до цього серйозно. -Чому ти так кажеш?
А тепер — «Падіння довіри».
-Навіщо ти так? -Не думала, що впіймаєш.
І нарешті — «Людський вузол довіри».
Тільки спільними зусиллями можна розплутатися.
-Як ми це зробимо? -Не рухайтеся.
Я пірну під руку.
-Чия в мене тут рука? -Моя.
Привіт.
Гаразд. Нормо, ану спробуй…
Зайди всередину,
розкручуйся. Ні, це теж неправильно.
Спробуй нагнутися. Вибачте! Проходжу.
Що ти робиш? Так ще гірше.
Чому в тобі стільки страху, Нормо?
Досить!
Що це з нею?
Нормо, ти як?
Візьми мене за руку.
Не дивіться на мене!
Будь ласка, просто…
Запах страху.
Я така дурна.
Ні.
Може, я справді боягузка. Наставник це помітив.
Він не мав так казати.
Я не розумію, чому всім так легко.
Я просто дуже вправна.
Я про друзів, спілкування.
У Барні чудово виходить.
А в мене — ні.
Ви різні.
Навіщо ти себе мучиш?
Ти говориш, як Вісник.
О смілива, неповторна душе.
Не дай внутрішньому диверсанту здолати себе.
Майже час для нової безглуздої гри.
Ходімо.
-Вам сподобалася розминка? -Розминка?
Час братися до роботи.
Щоб здолати страх, зануртеся в найглибші, найпотаємніші місця душі.
Знайдіть свій найбільший страх.
А тепер згодуйте його черепу.
Череп?
Це ненормально.
-Я завжди беру череп на вечірку. -Ненормально.
Згодуй свої страхи черепу.
А я…
-А можна… -Дай сюди. Я перша.
То що мені робити?
Три, два, один.
Бадьє?
Думай швидко, цуцику.
Друже, усе добре.
Перепрошую.
Як працівник охорони здоров'я і безпеки, я мушу…
Що?
Ні!
Гадаєш, я боюся?
Моє обличчя!
Моє гарне симетричне обличчя!
Джоше? Що ти бачиш? Люди?
Кетчуп! Ні! Тільки не кетчуп!
-Давай, друже! -Барні, дивись.
-З Вісником щось не те. -Не розмовляй на уроці.
-Агов, Синенький. -Не торкайся!
Не розумію. Чого ти боїшся?
Яловичини?
-Ясно, не яловичини. -Бабуню, припини.
Тату, зупини це!
Мамо, ти нічого не скажеш?
Бабуню, припини!
Це не насправді, повір.
Чому їй це дозволяють?
-Вони не чують, що вона мені каже? -Годі.
Це не насправді.
Агов! Відваліть! Облиште його!
Нормо? Звідки ти тут?
Я була весь час. Гайда.
Нормо, ти мене витягла!
Мопслі, повернися. Іди сюди.
Я побачила твій страх, коли ми разом торкнулися черепа.
Торкнемося втрьох — потрапимо в страх Мопслі.
Тримайся, друже. Скоро повернемося.
Гей!
Мопслі! Мопсе!
Це не насправді! Це лише твій страх. Ясно?
Насправді, не насправді.
Лише смертні живуть абсолютами.
Ви мені заважаєте!
Досить!
-Нормо! -Барні!
Мопслі, зроби щось!
Не називай мене так. Мене звати Темелукас!
Нормо!
Вона тобі не допоможе.
-Ой. -Бачиш? Це не насправді.
Це не ти, Мопслі! Ти б не ризикував друзями.
Ходімо. Треба допомогти іншим.
Ну ж бо. Я знаю, ти там.
Ти зможеш. Звільнися.
Я знаю, ти впораєшся. Давай.
Мопслі! Ходімо, хлопче.
Барні! Сюди, швидко!
Ми маємо допомогти Кортні. Поквапся!
Ану не чіпайте черепа. Поверніться.
Це дуже буквально. Кортні боїться йти додому.
Вона хотіла додому. Чого їй боятися?
-Ні. Випустіть мене! -Кортні?
Ні!
Випустіть мене!
Вона в пастці!
Ой.
Ой, чекай! Це світ страху.
Якщо страх додає йому сил, не підпускаймо його.
Легко сказати.
Га?
Так, посміймося з Кортні, вона не повернеться додому.
-Усе гаразд. Ми з тобою. -Ми тебе не покинемо.
Цього я і боюся.
Так, годуйте мені своїми страхами!
Хто ти?
Я Вісник.
Гаразд, хто ти такий? Демон, так?
Можливо. А зараз я на строгій дієті зі страху.
Люди сповнені страху, тож я подумав, що поснідаю тут.
Сьогодні їм досхочу.
Що за ім'я «Вісник» для демона?
Ні. Вісник Зла.
Вісник Зла.
Бо я сію зло.
Байдуже, це неважливо. Головне — це.
Схожий на демона?
Цього було достатньо, щоб виявити страхи жертв.
Але ці ваші фільми жахів!
Я вдосконалив процес.
Тепер ти.
Ти допомогла друзям вийти зі світу страху,
але чи впораєшся зі своїм?
Так, упораюся.
Чудово.
Це була лише закуска. Ти будеш бенкетом!
Я згодна, але ти відпустиш інших.
-Домовилися. -Ні! Не роби цього!
Смачного!
Ти маєш піти й зачарувати їх.
Чого смієшся?
Ось так. Покажи свої страхи.
Де ти була?
Я чекав тебе вдома.
Тривожність.
Так. Годуй мене.
Годуй мене!
Ти хоч знаєш, як кого звати?
Бачила Норму?
Ви нічого не зробите. Її страхи надто сильні.
Пам'ятай: це лише світ страху. Борися.
Ти не розумієш!
Мій світ страху — це реальний світ.
Га? Це неможливо.
Ого.
Ні! Припиніть! Що відбувається?
Благаю, ні. Припиніть!
Ні! Досить!
Ого. У тобі було стільки страху, що він вибухнув?
Теж варіант.
Я не знав, що ти переживаєш.
Твої страхи такі сильні.
Я боюся реального світу, а він усюди.
Мій страх здається таким дурним.
Що? Твоя бабуся страшна. Я розумію.
Я боюся не бабусі,
а що батьки мене не підтримають.
-Я підтримаю. -А я тебе.
Малими кроками.
-Ти граєш? -Так, але погано.
Навчиш мене?
-Привіт. -Привіт.
Пограємо? Руки почервоніють і болітимуть,
в очі потрапить пісок. Але відчуєш себе у фільмі 80-х.
Не знаю. У мене не найкраща координація.
Не дам тобі керувати великими атракціонами. Упевнена?
-Може, іншим разом? -Добре.
Агов, Нормо!
Знаю, як це звучить, але робота в парку Фенікс —
це здійснення моєї мрії. Я впораюся.
Упораюся з демонами.
Це добре.
Гадаю, у мене виходить.
Але для мене важко все це.
Люди кумедні.
Не смішно кумедні.
Вони нелогічні. У половині випадків я теж.
Хочу сказати, що я рада, що ви поруч.
Лови!
-Обережно! -Що?
Обережно, Нормо!
Круто.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин