EN NETFLIX-SERIE
-Nej! -Va?
Aj!
Hör du!
Getskallar! Köp era offerskallar här!
Allt ordnade sig.
-Jag kan inte tro att Courtney lurade oss. -Det kan jag.
Mamma? Pappa?
De skulle träffa mig. Om jag inte hade rymt…
Det är inte ditt fel. Det är Temeluchus och Courtneys. Och Paulines.
Och den nya också. Jösses, vi har många fiender.
Och Patrick är där nånstans. Jag måste hitta honom.
Stå stilla. De reagerar på rörelse.
Det tror jag inte.
Jag läste det i en av Pugsleys böcker.
Självklart! Böckerna! De är i huset.
-Vi kanske kan slå dem. -Jag måste hitta Patrick.
Vi ses om tio minuter om vi inte blir uppätna. I så fall 15.
Det här planet är så slibbigt. Men du har alltid haft konstig smak.
Jag hade inget val. Det var det…enda.
Jag lyckades, jag är tillbaka. Var är jag?
Vänta. Var är Barney?
Vad sa du, Tem?
Oj. Var är Barney?
Jag vill äta upp honom, för han ser smaskig ut,
och jag har inte ätit på flera dagar,
och det rekommenderade kaloriintaget för en mops är…
Jag fattar inte att du är i en hund. Det är så dumt.
VILA I FRID HÄR LIGGER EN DUKTIG POJKE
Norma, du lever!
-Vad gör ni? -Isoleringsrutiner.
Steg 1: Samlas. Det här var närmast.
-Vad är steg två? -Ducka och göm dig?
-Vem kom på rutinerna? -Jag.
Ni små idioter!
Snabb fråga: Varför är Pauline grön?
Och död?
Patrick?
Barney?!
Var är du?
-Här är jag! -Var är du?
Patrick!
Barney!
Jag gjorde det!
Hjälp!
Patrick?
Barney!
Det här är så trist!
Du är så tyst, Tem. Jag trodde vi skulle festa.
Minns du han som kom på min födelsedag?
Du vred hans organ så han fick huvudvärk i baken!
Jag gjorde vadå?
Ja, och han nös fjärtar.
Äntligen!
-Hämtmaten är här. -Nej!
Den här är min. Jag paxar den.
Han ser så smaskig och fin ut.
-Pugsley! Vad är det här? -Pugsley?
Ja, det är människornas ord för…
"O, store, barmhärtige härskare!"
Barmhärtig? Du är hövdingen av smärta. Ät honom!
Kom igen! Ta en stor tugga!
-Jag åt en stor lunch. En orkester. -Jag visste det!
Du är inte min bror! Du är en bedragare, vilket betyder…
…att människan är min!
Nej, du!
-Pugsley? -Det är inte mitt namn!
-Jag är den store demonhövdingen… -Du räddade mig!
Ja. Du har förgiftat mig, människa.
Med känslor. Jag vet inte ens vad jag är längre.
Just det.
Du är påverkad, du kan inte härska här. Det betyder att jag måste ta över…
…med våld.
TORTYRTAVERNAN
Det är min välkomstfest! Karaoke, nån?
Härligt. Ensam.
Igen.
Jag kanske är problemet.
Jag kan vara din vän!
-Nä, det går bra. -Nej!
De demoniska kungligheterna Temeluchus och Zagan
slåss på det neutrala planet,
också känt som jorden, plan sju eller memevärlden.
Över till vår korrespondent. Vad ser du där, Gord?
Det verkar vara stökigt. Häng med!
Hör du!
MIN VÄN DOG PÅ HOX'S CASTLE OCH JAG FICK BARA EN MUGG!
De tog honom! De tog Patrick!
Ett barn är försvunnet i parken.
-Glöm demoner och magi. Gör ert jobb! -Ni är säkerhetsvakterna. Vad ska vi göra?
Lyssna nu. Vaktis, du sköter demonbankandet.
Hamburgaren, Smoothie, försvara huset.
Imitatör, lite sämre imitatör, hitta överlevande och få ut dem.
Pariserhjulet, sprid ut er.
-Jag har ett namn! -Vi har inte tid. Stick!
-Fint ledarskap, men… -Dödskanan, kom med mig.
Ja, ma'am!
Och du.
Varför skulle jag hjälpa dig? Du sabbade min comeback.
Vad har jag gjort dig?
Svara inte på det.
Man blir odödlig genom sitt eftermäle.
Det som händer i parken, är det vad du vill?
Jag får aldrig det jag vill. Ge upp, det gör alla andra!
Okej.
Lycka till.
Det var inte så här jag tänkte att vi skulle umgås.
-Inte? -Okej, det är precis som jag tänkte mig.
Det där förtjänar en suplex!
-Oj, snyggt grepp! -Ja, det är en suplex.
Det var därför jag sa så där.
Jag fattar. Det var häftigt.
Häftigt.
De tog nog Patrick till demonkungarna. Vad är hemma för två demonkungar?
Mot Camelot!
Du kom bara för att stjäla mitt plan, du har alltid varit avundsjuk! Min hatt!
Skärp dig, Tem! Du är avslöjad.
Du vet inte om du är demon eller hund!
Mamma kommer att flippa när jag berättar.
Jaså? Då ska jag berätta om…
Ansiktslås!
Bensax!
-Se upp! -Nej!
Hur kunde du?
Ditt monster!
Tack!
Ett steg närmare så släpper de dina små vänner.
Ta mig istället.
Det ska jag göra, men först ska jag få ut min bror ur dig.
Jag är tillbaka!
Hallå?
Nån?
Bra. Nu när alla är här…
Sitt! Stanna! Duktig vovve.
Parken är vår!
Men det är bara början.
Det här planet är enormt! Mycket större än de där nere.
Vi har mycket att göra.
De där uppe blir nervösa när vi tar över det neutrala planet.
Men vi är redo när änglarna slår tillbaka.
Men det här odjuret har haft min bror i sig tillräckligt länge.
Det är dags att avliva.
Temeluchus, vi har inte alltid varit överens,
men om du stoppar henne ska du bli kliad så mycket du vill.
Va?
Du ringde?
-Jaha. Du. -Jag vet.
Det är Courtney, hon som bedrog oss.
Jag vet att det är fräckt att säga det, men du måste ut igen och slåss!
Men hur? Jag kan inte styra Temeluchus. Han vägrar samar…
Jag vet att du är där! Kom och lek, vovven!
Hördu! Fel demon!
Ta den här.
Det är nåt fel på dig! Du har bara en liten del av honom!
Jag kanske inte kan komma tillbaka om han får ta över.
Lita på mig.
-Varför? -Rimlig fråga.
Det ordnar sig.
Där är du. Var stilla, så jag kan avrätta dig!
Temmy! Jag försökte rädda dig, inte avrätta dig!
Kolla! Det funkade…
Du försökte ta det här planet från mig, stjäla min stora erövring!
Men den där kroppen! Du är inte dig själv!
Kanske det.
Vad väntar du på? Ta dem!
Kom igen! Ta i lite!
Nämen, är det inte min gamla vän, lögnhalsen!
Va? Varför hjälper du till?
Parken är mitt eftermäle. Jag föredrar att inte ha hundratals döda här.
Inte som på Phoenix Parks Europa.
Dags att säga godnatt, lilla vovven!
Va?
Nej! Inte min favoritarm!
Det är orättvist. När mamma får höra det här, är du död…igen.
Ha så roligt med änglarna utan mig.
Vi klarade det!
Det neutrala planet är mitt igen!
Vi är räddade. Hurra.
Nej, sluta!
Lilla Rödis. Så ensam att du blev vän med människorna.
Hur känns det att vara på botten men ändå kunna sjunka lägre?
Intressant. Du verkar känna igen känslan.
Det är okej. Du kan sluta låtsas.
Ja. Gör det.
Okej.
Gör det.
Jag kan inte. Jag förstår inte.
Jo, det gör du. Den lilla delen av dig som blev kvar i Pugsley, såg allt han såg.
Barneys blåbärspannkakor till frukost,
Normas tv-kvällar, eller föreläsningar, och allt mys.
Du lärde dig älska människorna tillsammans med Pugsley och mig.
Allt väl?
-Vad har du gjort med mig? -Jag säger ju att människor är smittsamma.
De lyckas krypa under fjällen på en, men det är inte så illa.
Han klarar sig. Jag ska försöka bli sams med min syster.
-Ge henne några riken eller nåt. -Det är svårt med familj.
Vill du inte följa med ner? Jag kan ge dig immunitet.
Jag har allt jag behöver här, Ers Majestät.
Okej.
Va?
Förlåt.
-Logs! -Barney, är du okej?
Jag blev rädd, jag trodde…
Att jag aldrig skulle få…
Varsågoda, raringar! Vad sägs om den comebacken?
Jag räddade er alla. Ja, det var jag.
Ungdomarna var otroliga! De räddade oss!
Jag gillade aldrig Pauline, men ungdomarna!
Äh, glöm det.
-Älskling! -Mamma, pappa!
-Jag är så glad att ni är oskadda! -Detsamma.
Jag vet inte vad vi såg, men det var otroligt.
Vi håller det för oss själva här, raring.
-Raring, jag vill be om ursäkt. -Mamma…
Jag har tänkt för mycket på att hålla sams med mormor,
att jag missade hur det påverkade dig. Det är nog ett Guttman-drag att fly.
-Jag vill inte konfrontera min mamma. -Mormor är läskigare än du.
Hon blev galen när du rakade av dig håret, Roxie.
-Vad gjorde du? -Jag var ett barn. I din ålder, faktiskt.
Mormor Maj är en intressant person, ska du veta.
Men hon får inte behandla dig så.
Fredagsmiddagar är okej för mig.
Nej. Du ska inte äta middag med henne förrän hon fattar. Vi ska prata med henne.
Vi skyddar dig. Förlåt att vi inte gjorde det förut.
Men lördagsmiddagar kanske kan bli vår grej?
Och så vill jag höra skvaller.
-Vill du inte åka hem? Det är rörigt här. - Därför passar jag in.
Barney?
Pugsley, du är oskadd!
-Vad hände? -Det var Courtney!
Hon stoppade Temeluchus och räddade alla.
-Courtney? Men hon… -Förrådde er, lämnade er att dö.
Jag vet.
Jag förstod inte vad jag hade. Jag väntar mig inte förlåtelse…
Du kom hem.
Jisses. Kom igen, hörni.
Jag sa inte sluta.
Så, vad händer nu?
Mitt skift börjar om tre timmar, så jag ska sova.
Jag menade konceptuellt. Vi typ räddade parken.
-Det är en stor dag för oss. -Jaså? Jag trodde det var tisdag.
Jag ska ta er, raringar.
När ni minst anar det, ska jag smyga på er…
-Vem pratar du med? -Ursäkta mig…
Hotet undanröjdes. Demoninvasionen avbröts.
Människorna kanske är de vi har letat efter.
Det kanske är dags för besök uppifrån.
Undertexter: Lisbeth Pekkari