СЕРІАЛ NETFLIX
Ні!
Ай!
Привіт!
Ура!
Твоя черга, мій юний цуцику-ван.
Добре.
До, ре, мі, фа, соль, ля, сі, до
Ні!
Рятуйте!
Ненавиджу тебе!
Ти відправив троянду в Царство вічного крику.
Але я майже впорався, так?
Типовий пранк демонів.
Царство вічного чхання більше дратує.
Янгольська магія — скальпель у руці досвідченого хірурга.
Реальність можна різати, як масло.
А демонічна магія — це як лікувати головний біль бензопилою.
Так. Весело й легко. Що може бути краще?
Типова демонічна поведінка.
Я бачу, чому в тебе не виходить, песику.
Продовжимо наш урок.
Спробуємо дещо твого рівня.
Клонування!
ГЛАВА 12 ЗЛІ ДВІЙНИКИ — ЦЕ ТАКОЖ ЛЮДИ
Це, демонолюби мої, моє бачення Безельпода.
Набридливий диявол.
Дитя двоголового демона-рептилії і вампіра.
-І скільки в нього голів? -Дві. Я ж кажу.
Давай гарчати зі мною. Готова?
Раз, два, три…
Пробач. Дуже голосно.
Бадьє, жаль, що ти не така фанатка, як я.
Не зараз, Ґорде.
Хочу зробити крутий подкаст для дівчат і демонів.
Але… чогось бракує.
Демонів.
Ґорде, у якій демонічній площині найкращі місця вбивств?
Я в тебе вірю.
Ти найкращий актор.
Ти не бачив, як я граю.
Ти все літо грав роль байдужого до мене.
Твоя правда.
Я тут пробував готувати роли за маминим рецептом
і приготував нам обід.
Звучить непогано,
та в «Динозаврі» новинка:
спагеті з метеоритними фрикадельками…
Можна піти в «Динозавр».
Люблю тебе.
О ні!
Хто вимкнув світло?
О ні!
-Що? -Я сказав Лоґсу, що люблю його.
І що? Ти й мені казав, коли знайшла тобі рогалик.
Це інакше!
Я знову втечу. Або вдам власну смерть.
Нащо вдавати?
Візьму сокиру.
Урок перший. Візьми цю ложку й створи її ідентичну копію.
Простий янгольський фокус. Легко.
Повернися!
Мені потрібен коментар.
Розслабся, малий.
Руки геть від мого…
І не подумаю, ботанко.
Одразу не вийшло, я здаюся.
Песику! Махай лапками,
поки не вийде.
Мабуть, знову перебиватимеш гостей, як завжди.
Хвилинку!
Ти слухаєш подкаст?
Це косплей Норми?
Я емоційно не готова!
Думай головою.
Хочеш селфі?
Цього разу поводься так, ніби хочеш досягти успіху в магії.
Будь ласка!
Нехай у мене вийде!
Може, я переїду в Лондон.
Барнабас Макґаттонберроуз III до ваших послуг.
Клас. Лоґс буде тільки мій.
Хто? Що? Хто?
Або кину його. Це зіб'є його з пантелику.
До зустрічі, невдахо.
Ти демон? Хочеш у мій подкаст?
Тобто в мій подкаст?
Барні, дивись.
Моя зла близнючка!
І слухає подкаст.
Я казала, що ми однаковісінькі?
Окрім стилю, звісно.
Водолазки влітку? Ти що, водолаз?
Мої фанати дуже токсичні.
Хвилинку.
Та ну! У тебе теж є?
Бувай, занудо!
Я на побачення.
Насолоджуйся вічною самотністю.
Здається, я маю вибачитися за цього, ким би він не був.
Народ!
Ви не повірите.
Злий близнюк?
Привіт, друзяки-людиська.
Пограємося в «Хто довше обійматиметься»?
Вона нестерпна!
Чого вони тут?
У моїх книгах має бути щось про допельгенгерів, клонів…
Займися цим, а я запишу подкаст.
Скажу чесно, це будуть звуки пуків.
-Їх слід зупинити. -Згоден.
Агов! Не залишайте мене з нею!
ЇЖА НАПОЇ
Барні.
Ті-рекс-арони із сиром закінчилися.
Чекай. Я ж тебе посадила за стіл.
Це був мій… близнюк.
Можна?
Барні Ґаттмане, підійди до стійки. Ти виграв… фрикадельку.
Я зараз, малий.
Ти не фрикаделька.
Це моє побачення.
Ні, моє побачення, і я подобаюся Лоґсу.
Йому маю подобатися я!
Зовсім як ми з близнючкою.
З днем народження, Барні.
З ДИНО-ДНЕМ
З днем народження, Барні! Обіймашки!
Вибач, що спізнився.
Ти перший прийшов.
І з днем народження.
Чому не сказав?
Це був інший Барні… Ґаттман.
У тебе ж був зелений чуб.
Я перефарбував. Скучив за синім.
Про що ми говорили?
Як краще кидати вогняних мурах людям у штани.
Так. Класика.
Я хотів поговорити про ті твої слова.
Спершу замовимо їжу.
Так. Звісно. Вибач.
Ти хотів метеоритне спагеті?
Я з'їм те, що й ти, коха…
Печерний сандвіч наче непоганий.
У тебе все гаразд?
Впустив монету, шукаю.
Не псуй нічого.
Він і мій хлопець.
Привіт.
Я виграв для тебе!
Для мене?
Так.
Бо я люблю…
Такий колір. Нова футболка?
Так. Барбора замінила на тонші,
бо в старих ми були «самовдоволені».
А ці нові — як тертка для сиру.
Я сумую за старою футболкою. Ця погана.
То зніми її.
Це заклик лінивих ненажер…
Отже, демонолюби, повертаємося до Паранорми, з Бадьєю і Нормою.
Зла Нормо, скажи, звідки ти взялася?
А ти звідки?
Гадаю, там подкастів нема, бо з тебе кепська ведуча.
Я записала.
Вибач. Вона надто критична.
По-перше, тематична пісня ввела мене в кому.
Це я написала!
Тобі ж сподобалося.
І що за демонолюби?
Не маркуй фанатів, яких немає.
Моя мама слухає!
То хай вона буде ведучою.
Може, погодиться гарчати.
Слухай, я не…
Хай відповість на запитання слухачів.
Ось одне.
Може, замість Паранорми буде Норма й Норма?
Почнімо, подружки.
Кортсі, сідай.
Мені тут добре.
Нехай.
Вітаємо в першій групі підтримки демонів.
Бути демоном у нейтральній площині важко,
але це безпечне місце, тут можна ділитися наболілим.
Хто хоче висловитися першим?
Я вампірка, і це шкодить моїм урокам макіяжу.
Що робити без відображення?
Мені не дають вихідних, коли місяць уповні.
Висмоктавши сон з 50-ї дитини,
треба глянути на себе в дзеркало й спитати себе:
«Проблема в мені?»
Ти хоча б можеш подивися в дзеркало.
То ви ненавидите бути демонами?
Я пишаюся своєю демонічною суттю.
Тільки хотілося б, щоб світ був до нас добрішим.
Якщо чесно, мені від нього моторошно.
Цей світ не для нас, демонів.
Ми можемо бути вигнанцями,
а можемо адаптуватися, розвиватися, асимілюватися
і, можливо, тоді знайдемо щастя.
Я асимілювалася.
Я врятувала світ, усе було люкс.
Не хвилюйся. І будь ласка.
Чому ж ти не щаслива?
Не знаю. Не знаю, що зі мною не так.
Але не потребую твоєї помочі.
Думаєш, можеш вирішити всі проблеми, але ні.
Добре, що ти все ж приєдналася.
Потрібна перерва.
Ти ж колись був могутньою плоттю для короля демонів.
Що з тобою сталося?
Ще раз!
Добре.
-Привіт, друже. -Вітаю!
Привітулі.
-Капелюх — клас. -Салют.
-Як справи? -Привіт.
І я такий: «Ого. Так можна?»
І відтоді я хочу бути актором.
Захоплююся твоєю енергією. А я мрії відклав.
То що, розходимося?
Між нами ж усе добре.
Ні, йдемо. Це місце — смітник.
Австралія крута. Можна туди.
Давай утечемо й не заплатимо.
Досить!
Гаразд. Нарешті! Хто з вас мій хлопець?
-Я! -Я!
-Ні, я. -Ні, я.
Лоґсе, я поясню.
Радо послухаю, як ти це зробиш, друже.
Гадаєте, я не помітив, що відбувається?
Чому з тобою завжди так?
Усе не так погано, як…
-Агов, Барні. -Агов, Барні.
-Друже Барні. -Інший Барні.
-Барні. -Барні.
Секунду.
Очевидно, ти не хочеш, щоб я була тут, тож…
Це не так.
Усе навпаки.
Щось не схоже.
Зачекай!
У чому проблема?
У ній.
Бадья не проблема.
Вона класна.
Робить мене щасливою. Її слова відлунюють у моєму мозку.
Це складно, але це не закоханість.
Ого. Це закоханість.
Нарешті.
А ти звідки знаєш?
Я — це ти, дурбецало.
Вона й мені подобається, на жаль.
Чого ти до неї така зла?
Щоб ти нарешті це визнала.
Завдання виконано.
Загадково зникаю. Зникаю…
Я прагнула повернутися додому,
а коли повернулася,
як і хотіла, то почувалася розгубленою.
Увесь вогонь і сірка мультиплощини
не звільнять демона від провини.
Ми всі маємо це прийняти.
Я не відчуваю провини.
Я і не пам'ятаю, чому мене вигнали.
Що в мені такого поганого, що вони не кажуть?
Що з моїми очима?
Це закляття? Чому вони протікають?
Чому я досі говорю?
Говоріть хтось.
Тебе вигнали янголи. Уникають демони.
Ти витіснила зі свідомості свій найбільший ляп.
Але якщо ти відкриєшся…
Ні. Тут зачинено. Не працює. Прощавайте.
Маленьку перерву?
Можна навіть велику.
Усе одно в тебе не вийде.
Друже.
У нас проблема.
Усе гаразд?
Як хочеш почухати мене, іди геть.
Я не заслуговую.
Я нікчема. З мене ніякої користі.
З тебе завжди є користь.
Не можу й закляття клонування накласти.
Певно, інші колишні одержимі балакучі пси,
яких учила рука, це можуть.
Ти вартий більшого, ніж його наука.
Не слухай його.
Пальці? Чому?
Інтуїція.
Твої сили, талант, вони твої, а не його.
Ти вирішуєш, використовувати їх чи ні.
Ти заслужив, щоб тебе почухали.
Я спробую.
Агов!
Такий же капелюх.
Звідки він у мене?
Бадьє! Я можу пояснити.
Правда?
Це — ні, не можу.
Вибач, що не заступилася за тебе.
-Не думала, що тобі подобається подкаст. -Звісно!
Візьмеш Мопслі?
Дивіться! Ще більше друзів!
Але ти не фанатка демонів.
Я роблю це не через демонів. А щоб побути з тобою.
Правда?
Правда!
І я голосно не гарчала, щоб потім не забирати шуми зі звуку.
Не лежи руки.
Поговоримо пізніше.
Так. Гарна ідея.
Стрибай!
КІНОТЕАТР
Бах!
Це занадто! Який жах!
Барні.
Це ти загадав бажання?
Думаєш, мені подобається?
-Знайшли Барні! -Годі!
-Барні. Глянь. -Досить.
Гаразд. Почнімо вечірку!
Сказати, хто переможе?
З твоїм сколіозом і неуважністю? Аякже.
Не можна нашкодити малятам.
Погляньте на їхні пискляві мордочки, їхні вертляві дупці й…
Заберіть від мене цих демонів!
Замовкніть!
Я не соромлюся бути демоном і вирішу це як демон.
-Вибач, Барні. -За що?
Хтось скривдив Барні.
-Хто це зробив? -Це я!
Я вкусила Барні!
-Це вона! -Як посміла?
-Барні цілий? -Хапай її!
Хапай її!
-Знищити кусачку! -За Барні.
Повернися!
Ти чудовисько!
Повернися!
Ще знюхаємося.
Чому ти так хочеш бути демоном?
Бо я демон.
Ти впевнена?
Це так несправедливо. Щойно стало цікаво.
Агов. Ось метеоритні фрикадельки.
-Ти любиш холодну італійську їжу, але… -Не відмовлюся.
Я не буду вибачатися.
Я сказав, що люблю тебе.
Та ти не мусиш відповідати,
поки не приймеш справжнього мене.
Це справжній ти?
Ні. Не він.
Я.
Іноді я одержимий демоном,
маю злого близнюка,
можу бути робо-копією, не знаю.
Не вдаватиму, що зі мною життя нормальне.
Я люблю тебе.
Не любиш мене зі злим близнюком, що відригує,
то не заслуговуєш…
Стоп. Що?
Я люблю тебе.
На нашому першому побаченні була навала демонів.
Я працюю тут довше за тебе. Я дещо бачив.
І теж маю минуле. Бачив би ти мої старі влоги.
Можливо, деякі бачив.
Лоґс-емо — круть.
Я кажу, що знаю, що мене чекає.
Ти не мусиш тікати.
Приховувати почуття — це не вихід.
Може, іншим разом.
Він уже йде.
Самій не віриться, але ти допомогла мені зрозуміти.
Не думаю, що ви злі близнюки.
Ні, ви — це ми.
Найгірше в нас.
-Імпульсивні. -Осудливі.
Ненавидите себе.
Та все ж ми.
-Захочете потусувати… -Ні.
Досить з мене ботанів.
Так. Ви завжди такі?
Торочите, чого навчилися за день.
Мамцю рідна.
Мир.
Я це зробив!
Я повернув магію! Дивіться!
Так!
Зла ложка!
-Куди їдемо? -Хтозна. Я натис усі кнопки.
Клас.
Схоже, ми піднімаємося.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин