Jaký je spravedlivý trest…
za vraždu?
Před 30 lety jsem zabil člověka.
A za ten zločin
mě odsoudili k smrti.
OD OBNOVENÍ TRESTU SMRTI V TEXASU V ROCE 1976
BYLO ZA VRAŽDU V TEXASU NA SMRT ODSOUZENO VÍCE NEŽ 1 100 LIDÍ
VÍCE NEŽ 270 TĚCHTO ROZSUDKŮ BYLO NÁSLEDNĚ ZMÍRNĚNO NEBO ZRUŠENO
ALE JEN SEDM ODSOUZENÝCH VRAHŮ SE V TEXASU DOSTALO Z CELY SMRTI NA SVOBODU
TOTO JE PŘÍBĚH VĚZNĚ Č. 999005
Kdybych byl popraven, zasloužil bych si to.
Ale věřím, že Bůh se mnou měl jiné plány.
Lidi řeknou: „Měls umřít. Nezasloužíš si žít.“
Ale mým soudcem a porotou je Bůh.
Jen chci, aby mi lidi dali šanci.
Otevřete někdy svá srdce.
Neodsuzujte každého předem.
Jsem chodící zázrak, ať už s tím souhlasíte, nebo ne.
To mi nevezmete.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
VĚZENÍ WAYNE SCOTT TRESTNÍ ODDĚLENÍ TEXAS
V ROCE 1991 BYL DALE SIGLER ODSOUZEN K SMRTI ZA ZASTŘELENÍ JOHNA ZELTNERA
Posadím se na židli trochu výš.
Dobrý?
Takže, Dale, vidíš mě?
Ano.
STRÁVIL VE VĚZENÍ 27 LET A 5 MĚSÍCŮ
Jmenuji se Dale Wayne Sigler.
Narodil jsem se…
desátého května v roce 1967.
Narodil jsem se v Danville.
V Illinois.
Abyste můj příběh pochopili, musíte vědět,
kde to všechno začalo.
Moje matka měla dva syny z prvního manželství.
Můj otec ji potkal, když na tom byla zrovna špatně.
Bylo jí 15, když poprvé otěhotněla.
Bylo to ještě dítě,
co se snažilo ve světě najít své místo.
Dítě s dětmi.
Můj otec přišel o práci.
Byl pak…
velmi zoufalý
a frustrovaný.
A začal být hodně hrubý,
vybíjel si to na dětech a mé matce.
Viděl jsem, jak táta mámu tak strašně zmlátil,
že měla pod očima černé monokly.
Natržený ret.
Chodila spát s řeznickým nožem pod polštářem.
Protože se bála, že…
buď…
buď jí,
nebo jednomu z nás dětí
velmi vážně ublíží.
KDYŽ BYLO SIGLEROVI 12 LET, JEHO RODIČE SE ROZVEDLI
PO ZBYTEK DĚTSTVÍ SE S MATKOU A BRATRY STĚHOVALI PO NĚKOLIKA STÁTECH
V dětství se mi přihodily věci,
které mě traumatizovaly po zbytek života.
V deseti letech mě pohlavně zneužil rodinný příslušník.
A to je něco, co jsem v sobě dusil dlouho.
Nemohl jsem o tom s nikým mluvit. Když jsem to zkoušel,
byl jsem odmítnutý.
Jednou jsem říkal mámě, čím jsem si jako dítě prošel,
ale ta se s něčím takovým nedokázala vypořádat.
Bylo to na ní moc,
odešla do pokoje a zavřela dveře.
A v té době…
mě to sžíralo zevnitř.
A pak…
už to šlo všechno z kopce.
JAKO TEENAGER SE SIGLER OBRÁTIL K DROGÁM A DROBNÉ TRESTNÉ ČINNOSTI
VE 20 LETECH UŽ ŽIL V TEXASU NA ULICI
Odstěhoval jsem se do Texasu
a zase jsem spadl do drog a tak.
Byl jsem závislý na kokainu, metamfetaminu, nitrožilně.
Taky speed a alkohol.
Žil jsem na ulici, okrádal lidi, vykrádal auta.
Cokoli, abych přežil.
Připadalo mi, že můj život skončil, a tak jsem řekl ďáblovi:
„Jen do toho. Zkusím to s tebou, Ďáble,
protože Boha nezajímám.“
V den, kdy jsem vešel do té prodejny Subway,
se toho hodně změnilo.
POLICEJNÍ ODDĚLENÍ ARLINGTON
PODEZŘELÝ BÍLÉ PLETI VEŠEL DO OBCHODU SUBWAY
A OKRADL PRODEJCE, JOHNA ZELTNERA, ZHRUBA O 400 DOLARŮ
Vešel jsem dovnitř
a řekl: „Vstaň a vytáhni prachy z kasy.“
Řekl jsem mu, ať dá všechny peníze do tašky.
Byl tak vyděšený, že utekl dozadu.
Když utekl do zadní místnosti, běžel jsem za ním.
Otočil se a vystřelil jsem, šestkrát jsem ho střelil do hrudi.
PRODAVAČ JOHN ZELTNER NA MÍSTĚ ZEMŘEL
SIGLER UTEKL SE 400 DOLARY Z POKLADY
Sobecky jsem Johna připravil o život.
Tu bolest si budu nosit v srdci navždy…
že jsem ho vzal jeho rodině.
Jen chci říct paní Zeltnerové
a její rodině, že se omlouvám
z hloubi duše a z celého srdce.
Jmenuji se Tommy Lenoir.
V roce 1990 jsem byl detektivem na oddělení vražd v Arlingtonu.
Za 26 let jsem tam vyšetřoval hodně vražd.
Ale nikdy nezapomenete
na takové případy, které jsou absolutně nesmyslné a brutální.
Teď jsme na místě, u prodejny Subway,
kde došlo k té vraždě…
v dubnu 1990.
Když jsme do prodejny vešli, našli jsme oběť v kaluži krve
v kanceláři v zadní části obchodu.
To…
že došlo k vraždě v průběhu loupeže není nic zvláštního.
To se stává často.
Ale ta brutalita,
to, jak se zdálo, že oběť byla skoro popravena,
kvůli tomu to bylo mimořádné.
Proto to bylo na jiné úrovni než ostatní podobné případy.
Bylo to přehnané.
Byl postřelen víckrát, než bylo nutné.
Navíc byl postřelen velmi zbaběle, do zad.
A když spadl na zem, byl bezmocný a nejspíš už umíral, střílel do něj dál.
To je prostě přehnané.
To dělá někdo,
kdo si to užívá.
Je vidět, že se těší z bolesti a utrpení, které způsobují.
ŠEST DNÍ PO ZABITÍ JOHNA ZELTNERA
ZATKLA POLICIE SIGLERA NA ZÁKLADĚ TIPU JEDNOHO Z JEHO KAMARÁDŮ
SIGLER SE K LOUPEŽI I VRAŽDĚ IHNED PŘIZNAL
V ROCE 1991 BYL GREG MILLER SOUČÁSTÍ OBŽALOBY SIGLERA
Co jsem se do toho zapojil, věděl jsem,
že největší problém v tomhle případu bude určit,
jaký je pro Dalea Siglera náležitý trest.
V té době jsme si mysleli, že by měl dostat trest smrti,
protože byla možnost, že když trest smrti požadovat nebudeme,
bude za 15 let podmínečně propuštěn na svobodu.
A 15 let nebyl dostatečně dlouhý trest.
Všechny vraždy jsou špatné,
neexistuje žádná správná vražda,
ale myslím, že způsob provedení téhle vraždy byl zvlášť ohavný.
Když byl John Zeltner zavražděn,
chyběly mu asi tři nebo čtyři týdny do oslavy 31. narozenin.
Manažer, se kterým jsme mluvili,
a jeho ostatní spolupracovníci, se kterými jsme o něm mluvili,
ho všichni popsali jako pracovitého, mladého muže.
Dale Sigler věděl, že John Zeltner bude v Subway zrovna pracovat sám.
A i tak si tu prodejnu Subway vybral,
rozhodl se okrást někoho, kdo ho znal.
SOUDNÍ PROCES ZA VRAŽDU V SUBWAY ZAHÁJEN
SIGLER ŘEKL PŘÁTELŮM, ŽE ZELTNERA ZNÁ A NEMÁ HO RÁD,
JAK BYLO UVEDENO V PROHLÁŠENÍ U ZATČENÍ
Dale Sigler šel do prodejny sendvičů, posadil se,
povídal si s Johnem Zeltnerem,
potáhl si z jeho cigarety.
Probírali pár věcí.
A chvíli na to
ho jednoduše popravil
kvůli penězům, co měl v kase.
Myslím, že to je dost chladnokrevné.
Myslím, že Dale si v hlavě říkal,
když do té prodejny šel: „Nezanechej žádné svědky,“
A Dale věděl,
že ho John Zeltner pozná
a zavolá policii do pěti minut, co by odtamtud odešel.
Volám z prodejny Subway:
„Neuvěříte tomu, ale toho kluka, co mě okradl znám. Je to Dale Sigler.“
Někdy je nejjednodušší vysvětlení
vlastně i to nejlepší.
1. BŘEZNA 1991 BYL SIGLER UZNÁN VINNÝM Z ÚKLADNÉ VRAŽDY JOHNA ZELTNERA
ROZSUDKEM VRAHA JE SMRT STŘELEC BYL BĚHEM VERDIKTU KLIDNÝ
Šel jsem do cely smrti v roce 1991.
Když pro mě přišli,
uvázali mě na řetěz k ostatním.
Zamířili jsme k celám smrti
a…
když jsme došli na chodbu,
jeden ze strážníků řekl: „Mrtvý muž přichází“ jako v Zelené míli,
jako by to bylo vtipné.
CELA SMRTI
Tehdy…
mi teprv došlo, jaké měly moje činy důsledky.
Když jsem byl v cele smrti, úplně jsem se změnil.
Hned první den v té cele jsem volal k Bohu.
Řekl jsem: „Bože, byls tu pro mě celý život.
Pomohl jsi mi v dětství.“
„Bože, zjev se mi, prosím.
Ukaž mi, že jsi všemocný.
Osviť mě svým světlem, Bože. Řekni, že můj život má smysl.“
Tehdy jsem uslyšel tichý hlas,
který mi řekl: „Klid, všechno bude v pořádku.“
A…
to byl…
To byl Bůh.
Tak jsem se začal snažit…
se nevzdávat.
V ROCE 1993 SE V TEXASU ZMĚNIL ZÁKON O VÝBĚRU SOUDNÍ POROTY
POZDĚJI TÉHOŽ ROKU SIGLEROVI PRÁVNÍCI TVRDILI,
ŽE KVŮLI TÉTO ZMĚNY JE JEHO ROZSUDEK SMRTI NEPLATNÝ
V ROCE 1993, TŘI A PŮL ROKŮ PO VYDÁNÍ ROZSUDKU SMRTI,
BYL SIGLERŮV TREST ZMĚNĚN NA DOŽIVOTÍ
Kdybych byl popraven, zasloužil bych si to.
Ale věřím, že Bůh se mnou měl jiné plány.
SIGLER TVRDÍ, ŽE OD TÉ DOBY ZASVĚTIL SVŮJ ŽIVOT BOHU
TEĎ JE ORDINOVANÝM SLUŽEBNÍKEM BOHA
Ve vězení už jsem 27 let a pět měsíců.
Zavřeli mě, když mi bylo 21 let.
Ztracené a narušené dítě.
Teď jsem 50 letý chlap,
který se snažil polepšit, rehabilitovat.
Boha vidím denně.
Čtu Slovo Boží tři až čtyři hodiny denně.
Snažím se vést ostatní lidi. Snažím se jim pomoct.
Celý můj osud je vydlážděn slovem Božím.
Jsem žijící svědectví a chodící zázrak.
Chvála a sláva mému Pánu a Spasiteli, Ježíši Kristu,
a odteď už budu kráčet v jeho milosti.
STÁT TEXAS VS. DALE WAYNE SIGLER
Nejmimořádnější na tomhle případu je to, proč byl rozsudek zvrácen.
Musím říct, že Dale Sigler
má vážně velké štěstí,
kdyby nebylo téhle…
změny ve výběru soudní poroty, která měla i zpětnou platnost,
asi by bylo dost pravděpodobné, že Dale Sigler by byl popraven
někdy v devadesátých letech v Texasu.
O DVA ROKY POZDĚJI
SIGLER DOSTAL DOŽIVOTNÍ TREST S DODATEČNÝM OPATŘENÍM,
ŽE MŮŽE BÝT PODMÍNEČNĚ PROPUŠTĚN AŽ PO 30 LETECH.
SIGLER JE NYNÍ VE VĚZENÍ UŽ 29 LET A 4 MĚSÍCE
Angel, Tilly, někdo?
Pojďte.
Tilly!
Poprvé jsem potkala Dalea ve vězení Wayne Scott
v Angletonu.
Byla jsem tam na návštěvě za nevlastním synem,
když Dale zrovna vešel dovnitř.
Pete nás představil a bylo to…
byl to vážně
milý muž.
Pojď sem. Maminka je tu. To je moje holka.
Máš hlad? Co?
Jmenuji se Carole,
a je mi 71 let.
Žiju sama v mobilním domku
na okraji Texasu.
Kočka Kitty má asi 16,
možná 17 let.
Je to nejstarší panička domu, jako já.
A mám ještě tři.
Tohle je Ebony.
Tu jsem našla na hřbitově a vlastně jsem ji od koťátka vychovala.
To je má holka.
Vždycky jsem chtěla pomáhat bezmocným
a těm odhozeným.
Asi jsem taková byla vždycky.
Jako by mě potřebovali,
a do určité míry, já zase je.
A stejně to mám i s lidmi.
S Dalem jsme si začali dopisovat, když mě můj nevlastní syn požádal,
abych mu napsala. Takže jsme si dopisovali devět let.
Mám od něj asi tak přes 200 dopisů.
Dopisy, které mi posílal, vždycky začínal stejně:
„Bůh ti žehnej, a ať tě vždy opatruje ve své milující náruči.“
„Jsem ve vězení Carol Vance.“
To je z doby, kdy ho převezli.
„Ale už se těším, až se tu začlením.
Dostal jsem práci v prádelně, ale ještě jsem nezačal.“
Náš vztah se během let vyvíjel.
Mohla jsem ho jet navštívit,
tak jsme se poznali lépe.
V Texasu nikoho jiného nemá, takže…
tak jsem tu pro něj byla.
Tehdy mi začal říkat: „Máma Carole.“
Byla jsem… Podle něj jsem jeho druhá máma.
„Drahá mámo Carole…
Bůh ti žehnej, a ať tě vždy…“
„Bůh je dobrotivý, mami.“
Díky těm návštěvám a dopisům jsme se jeden druhému opravdu otevřeli.
„Jsi vzácný dar od mého Nebeského Otce.
Můj anděl strážný,
stvořený zázrakem z Boží lásky.“
A napsal tu: „831“.
A to znamená:
osm písmen, tři slova,
jeden význam.
Mám tě rád.
Je to výjimečný muž.
CAROLE UŽ TŘI ROKY ČEKÁ, ZDA BUDE DALE PROPUŠTĚN NA PODMÍNKU
POKUD SE TAK STANE, BUDE MUSET ZŮSTAT VE STÁTĚ
A ZAREGISTROVAT SI TRVALÉ BYDLIŠTĚ
Nepamatuju si, kdy přesně…
se mě Dale zeptal,
jestli by po propuštění na podmínku mohl bydlet u mě.
Ale viděla jsem, že když se mě poprvé ptal,
byl dost nesmělý,
protože se asi bál, že řeknu: „To ne.“
Chvíli jsem měla určité pochyby,
ale pak jsem si řekla:
„Co by bylo správné udělat?“
A vlastně jsem…
rychle požádala Boha o odpověď.
A Bůh mi řekl: „Ten muž tě potřebuje,“
a…
proto jsem souhlasila a řekla: „Jo, tak jo.“
To je vše, co chci, jen mu pomoct…
začít znovu.
VĚZENÍ JESETER III
V ROCE 2019 DOSTAL SIGLER NOVÉ ZPRÁVY OHLEDNĚ SVÉ ŽÁDOSTI O PODMÍNKU
Mám si to dát na krk?
Takže…
dneska jste dostal novinku.
Ano, pane.
Dneska jsem zjistil…
že budu moct jít domů.
V úterý.
Tohle je můj třicátý rok ve vězení.
A je to…
takové požehnání,
protože mě nenapadlo, že se toho dne dočkám.
Byl jsem nadšený.
Pořád jsem…
plný emocí.
Trochu se bojím,
protože jsem tu tak dlouho.
Jen děkuji Bohu, že mi dal druhou šanci.
Nejtěžší bude se pokusit přizpůsobit,
protože jsem byl izolovaný uvnitř malé komunity.
Lidi mi pořád říkají, že si nedokážu představit,
jaký teď život je,
jaká je společnost, jak moc se změnilo.
Lidi mi říkali, že šli do obchoďáku a všechny ty barvy a ruch jim udělal zle.
Když jsem byl venku, neexistovaly telefony.
Teď už je tolik věcí, které vůbec neexistovaly,
když mě zavřeli.
Carole Whitworthová je požehnáním,
protože bez mámy Carole,
bych neměl žádný domov.
Máma Carole je mi oporou.
Je to správná venkovská žena, ale je silná,
je zásadová,
milující a čestná.
Je pro mě úplným požehnáním.
Vím, že to bude náročné.
Lidé věří, že jste monstrum,
že jste zvíře,
že jste se nezměnil, že se nemůžete změnit.
Ale jednoho dne změní názor.
Pevně v to věřím,
protože už nejsem to ztracené, narušené dítě, jakým jsem býval.
Jsem dospělý, soustředěný,
cílevědomý člověk, služebník Boha.
Jen chci, aby mi lidé dali šanci,
protože čas odhalí všechno.
TŘICET LET PO JOHNOVĚ VRAŽDĚ JEHO RODINA STÁLE ZTRÁTU CÍTÍ
Johnnie Bill byl asi nejhodnější člověk.
Seděl by támhle, pil svoje pivo,
všechny rozesmával povídáním vtipů a tak.
Byl hodně společenský.
Jmenuji se Forest Allan Zeltner.
Johnnie byl náš nevlastní bratr.
Byl to prvorozený syn mého otce.
Jmenoval se John William Zeltner,
pojmenovaný po otci,
ale všichni, kdo ho znali, mu říkali Johnnie Bill.
JOHN WILLIAM ZELTNER MĚL UŽ PŘES 20 LET, KDYŽ NAVÁZAL KONTAKT S NEVLASTNÍMI BRATRY
Johnnie Bill nás vyhledal a my se s ním sešli.
Okamžitě se mezi námi vytvořilo pouto.
Byli jsme si velmi blízcí.
John miloval zábavu.
Každej se s ním chtěl bavit.
Žil, aby pomáhal ostatním.
Hodně lidí, co mého bratra znalo,
vědělo, že byl gay a že o tom mluví otevřeně.
Věděl to otec i celá naše rodina.
Všichni jsme to přijali a uvědomili si, že takový je,
že tak to prostě bude a že…
ho pořád ho máme rádi.
Jmenuji se John Harlan Zeltner.
Johnnie Bill se v mém životě objevil, když mi bylo 16,
a mluvili jsme spolu denně.
Každý den.
Ani jednou jsme se nepohádali, kvůli ničemu.
A to je vzácný.
Jo, moc nám chybí.
Neuvědomujete si, jak rychle život běží.
Myslíte, že tu budete navždy, ale ne.
Kdykoli můžete být…
pryč.
Za minutu můžete umřít.
Bylo to těžké.
Bylo vážně těžké slyšet, že váš brácha je mrtvý.
Bylo to těžké pro mě, pro mého otce
a obzvlášť těžké pro mého mladšího bráchu.
Byl jsem nasranej. Jo, strašně.
Honily se mi hlavou nějaký věci,
který jsem chtěl udělat, ale neudělal.
Když jsem slyšel, že dostal trest smrti, měl jsem radost, ale zároveň…
jsem chtěl, aby se to stalo hned tehdy a tam.
Chtěl jsem ho pryč.
Když jsem zjistil, že trest smrti nedostane, zas jsem…
se naštval.
Nezaslouží si žít a bude volný.
Ne. Myslím, že to není spravedlivý.
Když jsem zjistil, že ho pustí,
jako by ta noční můra začala znovu.
Ani nám to neoznámili.
Nikdo nám to neřekl.
Nikdo se o tom nezmínil.
Myslím, že náš soudní systém selhal.
Je to blbost.
Texas by měl přehodnotit svůj soudní systém,
stoprocentně.
Když někoho tak zabijete, nezasloužíte si spatřit denní světlo.
Už nikdy.
Myslím, že je pro společnost velmi nebezpečný.
Určitě zase zabije.
Brzy.
DEN PŘED DALEOVÝM PROPUŠTĚNÍM
Tohle je Daleův pokoj.
Bude to mnohem větší, než na co je zvyklý.
Co se týče Dalea…
vždycky bude označován za toho vraha.
A spousta lidí mu nedá…
příležitost či šanci,
aby jim dokázal, jakým člověkem je teď.
Moje rodina měla jisté výhrady.
Hlavně se bojí, že když už někoho zabil,
mohl by zabít i mě.
Řekli přímo: „Zbláznila ses? Šílíš? Proč?“
Nechápou proč.
Bude trvat je přesvědčit.
Jak dlouho byl Dale ve vězení?
Třicet let.
Za co?
Za vraždu.
Koho…
Já nevím.
Kolikrát jsi tam za ním byla?
Navštívila jsem ho
asi tak třikrát nebo čtyřikrát?
Byla jsem za ním dvakrát…
Ne, třikrát…
od té doby, co je v tom vězení, ve kterém je teď.
Vím, že máte obavy a tak.
Bojíte se, že když už někoho zabil,
tak by mohl zabít znovu.
Že někoho znovu zavraždí.
Ale ne.
To neudělá.
Ve vězení mu teď říkají: „Něžný obr.“
- Vážně? - Ano.
- Mám tě rád, babi. - Já tebe taky.
Pa, zlato.
Všechno bude v pohodě.
Přijďte na návštěvu, abyste poznali i Dalea.
Bude to fajn.
- Dej vědět, až tu bude. - Jo.
Carole je hodná žena.
Je milá,
v každém vidí jen to dobré.
Vždy spíš to dobré, než zlé.
Je dobrosrdečná,
takže nechci, aby ten chlap
byl nějaký šílenec, co se nás, jí, nebo někoho jiného pokusí zabít.
Nemyslím, že by to udělal…
Neznáš ho, jak to můžeš vědět?
Lidi se mění.
Ani ne.
DEN DALEOVA PROPUŠTĚNÍ
Vstala jsem ve čtyři,
zazvonil mi budík
a připadalo mi, jako bych teprve zrovna usnula.
Říkala jsem si: „Vážně? Už?“
Cítím, jak se ve mě hromadí emoce.
Tak si říkám:
„Uklidni se, ovládej se,
všechno bude v pohodě.“
Ale vím, že až tam dojedu a uvidím Dalea,
že to na mě všechno dolehne.
Rozhodně to bude výjimečná chvíle, na kterou…
nikdy nezapomeneme.
Měla jsem
pár takových chvilkových
pochybností.
Na chvíli mě to napadlo a pak jsem to vytěsnila z hlavy.
Nechci si myslet, že jsem se rozhodla špatně.
Zrovna přijíždíme k vězení,
takže…
Tady je odbočka.
Nevím, jak to vysvětlit, ale cítím, že se změnil a…
už to není ten chlap.
Cítím to hluboko uvnitř. Všechno bude v pohodě, bude to skvělé.
Jestli tohle všechno Dale dělal, jen aby mě využil,
pak dostane svou odměnu…
v Soudný den.
Překlad titulků: Beata Krenželoková