Hvad er en rimelig straf for drab?
For 30 år siden dræbte jeg en mand. For den forbrydelse
blev jeg dømt til døden.
SIDEN DØDSSTRAFFEN BLEV GENINDFØRT I 1976, ER FLERE END 1000 MENNESKER
BLEVET HENRETTET FOR DRAB I TEXAS.
FLERE END 270 AF DISSE AFGØRELSER ER SIDEN BLEVET ÆNDRET ELLER OMSTØDT,
MEN KUN SYV DØMTE MORDERE HAR
FORLADT DØDSGANGEN SOM EN FRI MAND.
DET HER ER HISTORIEN OM DEN DØDSDØMTE NR. 999005.
Var jeg blevet henrettet, var det fortjent.
Men Gud havde en større plan og et formål til mig.
Folk vil sige: " Du skulle være død."
Men Gud er min dommer og min jury.
Jeg beder bare om en chance.
Åbn dit hjerte.
Vær ikke så fordømmende.
Jeg er et omvandrende mirakel, uanset hvad du mener.
Det kan ingen tage fra mig.
EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
WAYNE SCOTT-FÆNGSLET KRIMINALFORSORGEN I TEXAS
I 1991 BLEV DALE SIGLER DØMT TIL DØDEN
FOR SKUDDRABET PÅ JOHN ZELTNER.
Jeg retter ryggen lidt.
Er det bedre?
Dale, kan du se mig?
Ja.
HAN HAR SIDDET I FÆNGSEL I 27 ÅR OG 5 MÅNEDER
Jeg hedder Dale Wayne Sigler.
Jeg blev født
den 10. maj 1967.
Jeg blev født i Danville, Illinois.
For at forstå hele historien, må man forstå,
hvor det hele stammer fra.
Da min mor blev gift, havde hun to sønner.
Min far mødte hende, da hun gennemgik en svær tid.
Hun var 15, da hun blev gravid første gang.
Min mor var et barn, der prøvede at finde sit formål med og sin plads i livet.
En barn, der fik børn.
Min far endte med at miste sit job.
Han blev...
meget fortvivlet, meget frustreret.
Og han blev voldelig,
så det gik ud over hans børn og min mor.
Jeg har set min far banke min mor så voldsomt,
at hendes øjne var sorte og blå. Læben var flækket.
Hun lagde sig til at sove med en slagterkniv under puden.
Hun var bange for...
at enten...
enten hende,
eller en af os børn
ville komme slemt til skade.
SIGLERS FORÆLDRE BLEV SKILT, DA HAN VAR 12 ÅR.
RESTEN AF HANS BARNDOM BLEV TILBRAGT MED MOREN OG BROREN.
DE FLYTTEDE MELLEM FLERE DELSTATER.
Der skete ting i min barndom,
som traumatiserede mig det meste af mit liv.
Da jeg var ti, blev jeg misbrugt af en i familien.
Det var noget, jeg havde i mit hjerte hele livet.
Jeg havde ingen at tale med.
Hver gang jeg prøvede,
blev jeg afvist.
Jeg prøvede at tale med min mor om, hvad jeg gennemgik.
Min mor kunne ikke håndtere det,
og det var overvældende. Hun gik ind på sit værelse og lukkede døren.
Og på det tidspunkt
åd det mig op indeni.
Og derfra gik det ned ad bakke for mig.
SOM TEENAGER VAR SIGLERS LIV PRÆGET AF STOFFER OG SMÅFORBRYDELSER.
SOM 20-ÅRIG BOEDE HAN ALENE PÅ GADEN I TEXAS
Da jeg flyttede til Texas,
begyndte jeg at tage stoffer igen.
Jeg blev afhængig af kokain og meth, som jeg indsprøjtede.
Jeg røg speed og drak.
Jeg boede på gaden, og jeg stjal. Jeg gjorde alt for at overleve.
Livet virkede bare slut på det tidspunkt. Jeg sagde til djævelen:
"Du kan få din vilje og se, hvad du kan gøre, fordi Gud er ligeglad."
Den dag, jeg gik ind i Subway-butikken, ændrede mange ting sig.
ARLINGTON POLITI
HVID MANDLIG MISTÆNKT GIK IND PÅ SUBWAY
OG STJAL OMKRING 400 DOLLARS FRA JOHN WILLIAM ZELTNER JR.
Jeg gik derind
og sagde: "Tøm kassen."
Jeg bad ham lægge pengene i en pose.
Han blev bange og løb ind i baglokalet.
Da han løb ind i baglokalet, løb jeg efter.
Da han vendte sig om, skød jeg ham. Seks gange i brystet.
BUTIKSASSISTENT JOHN ZELTNER DØDE PÅ STEDET.
SIGLER FLYGTEDE MED 400 DOLLARS FRA KASSEN.
Det var egoistisk af mig at dræbe John.
Jeg må altid bære den smerte i mit hjerte,
at jeg tog ham fra sin familie.
Jeg vil sige til fru Zeltner
og hendes familie, at jeg undskylder med min sjæl og mit hjerte.
Jeg hedder Tommy Lenoir. I 1990 var jeg i drabsafdelingen i Arlington.
Jeg har efterforsket mange drab på 26 år,
og man glemmer aldrig
de sager,
der er så fuldstændig meningsløse og brutale.
Vi er nu ved Subway,
hvor drabet fandt sted
i april 1990.
Da vi gik ind, blev offeret fundet i en blodpøl
i sandwichstedets baglokale.
Det faktum, at der skete et drab under et røveri, er ikke usædvanligt.
Det ser vi hele tiden.
Men selve sagens brutalitet,
det, der lignede en henrettelse,
drabet af offeret, gjorde sagen bemærkelsesværdig.
Det bragte den op på et højere niveau end andre lignende sager.
Det var overdrevet. Han blev skudt flere gange, end hvad var nødvendigt.
Han blev skudt på en fej måde. Han blev skudt i ryggen.
Da han faldt om og var hjælpeløs, sikkert allerede døende,
skød han mere.
Det er overdrevet.
Det er en,
der nyder at gøre det.
Man kan se, at de virkelig finder
nydelse i den smerte og lidelse, de skaber.
6 DAGE EFTER DRABET PÅ JOHN ZELTNER ANHOLDT POLITIET SIGLER
EFTER ET TIP FRA EN AF HANS VENNER.
SIGLER TILSTOD STRAKS RØVERIET OG DRABET.
I 1991 VAR GREG MILLER MED PÅ TEAMET, DER RETSFORFULGTE SIGLER
Fra det øjeblik, jeg blev involveret,
var jeg overbevist om, at det egentlige spørgsmål ville blive:
Hvilken straf fortjener Dale Sigler?
Vi mente, det var passende at gå efter dødsstraf,
for hvis vi gav afkald på dødsstraf, var der en mulighed for,
at han kunne blive prøveløsladt efter 15 år.
Jeg mente ikke, det var længe nok.
Alle drab er dårlige,
der er ikke noget godt drab.
Fakta og omstændighederne i denne sag var særligt afskyelige, mente jeg.
Da John Zeltner blev myrdet,
var der tre eller fire uger til hans 31-års fødselsdag.
Den bestyrer, vi talte med,
og de medarbejdere, vi talte med om John Zeltner,
beskrev ham som arbejdsom og en flink, ung mand.
Dale Sigler vidste, at John Zeltner ville være
alene på arbejde i Subway-butikken,
men han valgte den,
og han valgte at røve en, der kendte ham.
RETSSAGEN OM DRABET PÅ SUBWAY INDLEDES
SIGLER FORTALTE VENNER, HAN IKKE KUNNE LIDE ZELTNER.
DET STOD I EN EDSVOREN ERKLÆRING.
Dale Sigler gik ind i butikken, satte sig ned,
havde en samtale med John Zeltner
og tiggede en cigaret af John Zeltner.
De talte om et par ting.
Og få minutter senere
henretter han ham
for de penge, der var i kassen.
Det er ret følelsesløst.
Jeg tror, at Dale i sin sindstilstand
gik derind og tænkte: "Efterlad ingen vidner."
Og Dale vidste, at John Zeltner kunne identificere ham
og fortælle politiet fem minutter efter, han var gået ud
af sandwichbiksen: "Den fyr røvede mig,
og jeg kender ham. Han hedder Dale Sigler."
Nogle gange er den mest simple forklaring
faktisk den bedste forklaring.
1. MARTS 1991 BLEV SIGLER FUNDET SKYLDIG I OVERLAGT DRAB PÅ ZELTNER.
MORDEREN BLIVER DØMT TIL DØDEN HAN VAR ROLIG UNDER DOMSAFSIGELSEN.
Jeg kom på dødsgangen i '91.
Da de hentede mig,
satte de mig på en kæde med alle andre.
Jeg begyndte at gå mod dødsgangen,
og...
da vi nåede hen på gangen,
sagde en betjentene: "Død mand går" som i Den grønne mil,
som om det var en joke.
DØDSGANGEN
Det var der...
konsekvenserne af mine valg slog mig.
Jeg ændrede mit liv, da jeg kom på dødsgangen.
Den første dag kaldte jeg på Gud.
"Gud, du har altid været der for mig. Du rakte ud til mig, da jeg var barn. "
Jeg sagde: "Gud, manifester dig.
Vis mig, du er almægtig.
Lad dit lys skinne på mig, Gud. Vis mig, jeg har et formål."
Jeg hørte en lille stemme,
der sagde: "Det skal nok gå."
Og...
det var...
Det var Gud.
Så jeg begyndte at prøve ikke at give op.
I 1993 ÆNDREDE TEXAS LOVEN OM JURYUDVÆLGELSE.
SIGLERS ADVOKATER LAGDE TIL GRUND, AT ÆNDRINGEN
UGYLDIGGJORDE HANS DØDSDOM.
I 1994, EFTER TRE ET HALVT ÅR PÅ DØDSGANGEN,
FIK SIGLER I STEDET EN LIVSTIDSDOM.
Var jeg blevet henrettet, havde jeg fortjent det.
Men Gud havde en større plan og et formål for mig.
SIGLER SIGER, HAN HAR VIET SIT LIV TIL GUD.
HAN ER NU PRÆSTEVIET.
Jeg har siddet i fængsel i 27 år og fem måneder.
Jeg røg ind, da jeg var 21. Et fortabt, forstyrret barn.
Jeg er 50-år nu, og har kæmpet for at forbedre mig og blive rehabiliteret.
Jeg ser Gud hver dag og studerer Guds ord tre til fire timer hver dag.
Jeg prøver at hjælpe andre. Jeg rækker ud til folk.
Hele min skæbne er blevet fastlagt af Guds ord.
Jeg er et omvandrende mirakel.
Jeg hylder min Herre og Frelser, Jesus Kristus,
og fra nu af vil jeg gå Hans vej.
DELSTATEN TEXAS MOD DALE WAYNE SIGLER.
Det mest unikke
ved denne sag er, hvorfor dommen blev omstødt.
Jeg må sige, at Dale Sigler er
en meget heldig mand,
for uden denne
ændring i juryudvælgelsesloven med tilbagevirkende kraft,
er der stor sandsynlighed for, at Dale Sigler var blevet henrettet
i 90'erne i delstaten Texas.
TO ÅR SENERE
DA SIGLER FIK SIN LIVSTIDSDOM INKLUDEREDE LOVEN EN BESTEMMELSEN OM,
AT SPØRGSMÅLET OM PRØVELØSLADELSE SKAL OVERVEJES EFTER 30 ÅR.
SIGLER HAR SIDDET I FÆNGSEL I 29 ÅR OG FIRE MÅNEDER
Angel, Tilly, nogen.
Kom.
Tilly!
Første gang jeg mødte Dale, var i Wayne Scott-fængslet
i Angleton.
Jeg besøgte min stedsøn,
da Dale kom ind ad døren.
Pete præsenterede os, og det var...
Det var en virkelig
sød mand.
Kom her. Ja, god pige.
Er du sulten?
Jeg hedder Carole,
og jeg er 71 år.
Jeg bor alene i en beboelsesvogn
ude på landet i Texas.
Miss Kitty er nok omkring 16,
måske 17 år.
Hun er husets gamle dame ligesom mig.
Jeg har tre mere.
Det er Ebony.
Jeg fandt hende på kirkegården og har opfostret hende fra nyfødt.
Det er min pige.
Jeg har altid været en, der ville hjælpe de hjælpeløse
og de udstødte. Det har altid været en del af min natur.
De har brug for mig,
og jeg har da også brug for dem.
Hvad?
Og sådan er det også med mennesker.
Dale og jeg blev pennevenner, da min stedsøn spurgte, om jeg ville
skrive til ham. Så vi har skrevet til hinanden i ni år.
Jeg har omkring 200 breve fra ham.
Han starter altid sine breve til mig…
på samme måde: "Må Gud velsigne dig og bevare dig
i sin kærlige hånd."
"Jeg er her i Carol Vance-fængslet." Det var, da han først kom derhen.
"Jeg glæder mig til at komme i gang.
Jeg fik et job i vaskeriet, men jeg er ikke begyndt endnu."
Vores forhold har udviklet sig i årenes løb.
Jeg kunne besøge ham,
så vi lærte hinanden bedre at kende.
Han har ikke andre i Texas, så...
jeg trådte til for at være der for ham.
Så begyndte han at kalde mig "mor Carole".
Jeg er hans
anden mor ifølge ham.
"Kære mor Carole.
Gud velsigne og bevare dig altid."
"Gud er god, mor."
Ved besøgene og i brevene har vi virkelig åbnet os for hinanden.
"Du er en dyrebar gave fra min himmelske Fader.
Min skytsengel,
der værdigt træder frem i Guds mægtige kærlighed."
Og han skrev her: "831."
Og det står for
otte bogstaver, tre ord,
en betydning:
Jeg elsker dig.
Han er en speciel mand.
I TRE ÅR HAR CAROLE VENTET PÅ AT HØRE
OM DELSTATEN TEXAS VIL PRØVELØSLADE DALE.
HVIS DET SKER, SKAL HAN BLIVE I DELSTATEN
OG SKAL REGISTRERES PÅ EN PERMANENT ADRESSE.
Jeg kan ikke huske, hvornår Dale
spurgte mig,
om det ville være i orden at være prøveløsladt i mit hus.
Da han spurgte mig, kunne jeg se,
at han var meget genert omkring det,
for han var bange for, at jeg ville sige: "Åh nej."
Jeg havde forbehold i et kort øjeblik,
men tænkte "Hvad, hvis det er det rigtige at gøre?"
Og jeg...
bad hurtigt Gud om et svar.
Gud sagde: "Denne mand har brug for dig." Og...
derfor sagde jeg: "Okay, ja."
Jeg vil bare hjælpe ham med at starte forfra.
BEAUFORD H. JESTER III-FÆNGSLET, TEXAS
I 2019 FIK SIGLER BESKED OM SIN PRØVELØSLADELSESANSØGNING.
Rundt om halsen?
Nå, men... i dag fik du en nyhed.
Ja.
I dag fandt jeg ud af...
at jeg skal hjem.
På tirsdag.
Det er mit 30. år i fængsel.
Det er...
en velsignelse, for jeg troede aldrig, den dag ville komme.
Jeg var himmelhenrykt. Jeg er stadig følelsesladet.
Jeg føler lidt frygt, fordi jeg har været væk så længe.
Jeg priser og takker Gud for,
at han har givet mig en chance til.
Det sværeste bliver
at tilpasse mig,
fordi jeg har været isoleret i et lille samfund inde i et samfund.
Folk siger hele tiden, man ikke kan begribe, hvordan livet er,
hvor meget samfundet har forandret sig.
Folk har fortalt mig, de tog
i centeret, og farverne og virvaret gjorde dem syge.
Da jeg var ude, var der ingen mobiltelefoner.
Der er så mange ting i samfundet, som ikke eksisterede,
da jeg kom herind.
Carole Whitworth er en velsignelse,
for uden mor Carole,
ville jeg ikke have et hjem.
Mor Carole er en klippe.
Hun er en god, gammel pige, men hun er stærk,
hun har integritet, kærlighed, ære.
Hun er sådan en velsignelse for mig.
Men det bliver op ad bakke.
Folk vil tro, at man er et monster,
at man er et udyr,
at man ikke har eller kan forandre sig.
Men en dag vil de ændre mening.
Det tror jeg bestemt,
for jeg er ikke det fortabte, forstyrrede, følsomme barn, jeg engang var.
Jeg er en voksen, fokuseret,
målrettet person, som er Guds mand nu.
Jeg beder bare om at få en chance,
for tiden afslører alt.
30 ÅR EFTER DRABET PÅ JOHN KÆMPER FAMILIEN ZELTNER
STADIG MED DERES TAB
Johnnie Bill var et sødt menneske.
Han sad derovre og drak en Keystone-øl,
fik nogen til at grine, fortalte en joke.
Rigtig god med mennesker.
Jeg hedder Forest Allan Zeltner.
Johnnie Bill er vores halvbror.
Han var min fars førstefødte søn.
Hans hed John William Zeltner, opkaldt efter min far,
men alle, der kendte ham, kaldte ham Johnnie Bill.
JOHN WILLIAM ZELTNER VAR I TYVERNE, DA HAN GENOPTOG KONTAKTEN
MED SINE HALVBRØDRE
Johnnie Bill opsøgte os, og vi mødte ham.
Der opstod straks et bånd mellem mig og ham.
Vi stod hinanden nær.
John var bare en munter fyr.
Alle ville være sammen med ham. Han levede for at hjælpe andre.
Mange, der kendte min bror, vidste,
at han var bøsse. Han var åben omkring det.
Min far vidste det, alle i familien vidste det.
Vi accepterede det, og det var Johnnie Bill,
og sådan var det bare, og han var bare Johnnie Bill. Vi elskede ham stadig.
Jeg hedder John Harlan Zeltner.
Johnnie Bill kom ind i mit liv, da jeg var 16 år,
og vi talte sammen hver dag. Hver eneste dag.
Vi skændtes aldrig om noget.
Og det er sjældent.
Ja, vi savner ham meget.
Livet flyver bare forbi.
Man tror, ens tid her er for evigt. Men man kan pludselig være...
ude, og det næste øjeblik kan man være død.
Det var svært.
Det var svært at høre, ens bror var død.
Det var svært for mig.
Det var svært for min far,
og det var svært for min lillebror.
Jeg var vred.
Jeg havde nogle tanker i hovedet om,
hvad jeg gerne ville gøre, men jeg lod være.
Da jeg hørte, at han fik dødsdommen, blev jeg glad,
men samtidig
ville jeg have, det skulle ske med det samme. Jeg ville af med ham.
Da han så ikke fik dødsdommen, fordi den blev omstødt,
blev jeg vred igen.
Han burde ikke leve, og nu går han fri.
Jeg synes, systemet har svigtet.
Da jeg hørte, han blev prøveløsladt,
var det som et mareridt, der begyndte forfra.
Vi blev ikke underrettet.
Ingen fortalte os det. Ingen sagde noget om det.
Jeg mener, retssystemet svigtede os.
Det er noget fis.
Delstaten Texas bør
revurdere hele retssystemet
100 procent.
Slår man nogen ihjel sådan, bør man aldrig se dagens lys.
Aldrig.
Han er en stor risiko for samfundet.
Jeg tror, han slår ihjel igen.
Snart.
DAGEN FØR DALE BLIVER LØSLADT
Det her er Dales værelse.
Det er meget større, end han er vant til.
Dale vil altid være stemplet som morder.
Og mange vil ikke give ham muligheden eller chancen
for at lade dem se
den person, han er nu.
Min familie havde deres forbehold.
Deres største bekymring er, at han dræbte nogen,
så han kunne dræbe mig.
De sagde: "Er du skør? Hvorfor?"
De forstår det ikke.
De skal overbevises.
-Hvor længe har Dale været i fængsel? -30 år.
For hvad?
Drab.
Hvem...
-Hvad? -Det ved jeg ikke.
Hvor mange gange har du besøgt ham?
Jeg har besøgt ham
måske tre eller fire gange.
Jeg har besøgt ham to...
Nej, tre gange der,
hvor han er nu.
Jeg ved, at I bekymrer jer.
I var bange for, at fordi han myrdede nogen,
så ville han myrde igen. Han ville slå nogen ihjel igen.
Men nej. Det gør han ikke.
I fængslet nu kalder de ham "Den blide kæmpe."
-Virkelig? -Ja.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker også dig.
Farvel, min skat.
Det skal nok gå fint.
Kom og mød Dale
og snak lidt med ham. Det skal nok gå fint.
-Sig til, når han kommer. -Ja.
Carole er en rar dame.
Hun er sød,
så hun ser det gode i mennesker. Hun vil hellere have, de er gode end onde.
Hun er godhjertet,
og jeg vil ikke have, at fyren
at fyren er en galning, der prøver at dræbe os, hende eller nogen andre.
Det tror jeg ikke, han gør.
Du kender ham ikke, så hvordan ved du det?
Folk forandrer sig.
Ikke rigtig.
DAGEN FOR DALES LØSLADELSE.
Jeg stod op kl. 04,
fordi alarmen gik i gang.
Jeg følte, at jeg lige var faldet i søvn.
Jeg tænkte: "Virkelig? Allerede?"
Jeg kan mærke, at følelserne bruser op.
Jeg tænker:
"Slap af, tag det roligt,
det hele løser sig."
Men jeg ved, når jeg kommer derhen, og jeg ser Dale,
at det vil ramme mig for fuld kraft.
Det bliver
et særligt øjeblik, som...
vi aldrig glemmer.
Jeg har haft
flygtige øjeblikke med
tvivl.
Det rammer mig et øjeblik, og så slår jeg det ud af hovedet.
Jeg vil ikke tro, jeg tog den forkerte beslutning.
Nu er vi fremme ved fængslet,
så...
Her er indkørslen.
Jeg kan ikke forklare det, men jeg føler, at han har ændret sig.
Han er ikke den mand mere. Jeg kan mærke det indeni.
Alt skal nok gå fint. Det bliver perfekt.
Hvis Dale gør alt dette for at udnytte mig,
så skal han stå til regnskab
på dommedag.
Tekster af: Charlotte Reeve