VĚZENÍ JESETER III, TEXAS
CAROL VANCE ADMINISTRATIVNÍ KANCELÁŘ
Ahoj, mami.
Proboha, rád tě vidím.
DALE SIGLER NIKDY NEPOPÍRAL VRAŽDU JOHNA ZELTNERA Z ROKU 1990
ALE I PŘES ROZSUDEK SMRTI, PO VÍCE NEŽ 10 000 NOCÍCH VE VĚZENÍ,
JE TEĎ NA SVOBODĚ
- Mám tě rád. - Já tebe taky.
Pojďme odsud pryč.
Jdeme.
Vyjít ven z toho vězení…
je ohromný pocit.
Protože když o něčem sníte tak dlouho
a konečně se to stane,
říkáte si: „Je to vůbec pravda?“
Celý se třesu.
- Jo? - Jo, už to začíná.
- Bude to… Jo. - Začíná mi to docházet.
Když mě před třiceti lety zavřeli,
byl prezidentem USA George W. Bush.
Skončila studená válka.
Internet neexistoval.
Nebyly žádné mobily.
Byl jsem pryč tak dlouho
a společnost se tolik vyvinula,
že…
si nedokážu ani představit,
co vlastně teď zažiju.
Je to… Bude to úžasné.
Nad vším kolem sebe jen žasnu.
Ta radost, že vůbec můžu držet v ruce telefon
a mít na sobě normální oblečení.
Nikdy jsem ani nesnil,
že o 30 let později budu na svobodě.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Je otevřeno?
- Odemčeno? - Ne, musím odemknout.
Připravený?
- Jo, jsem. - Jdeme na to.
DALE JE POD VELMI INTENZIVNÍM DOZOREM,
KTERÝ JE VYHRAZENÝ PRO VYSOCE RIZIKOVÉ PŘÍPADY
Tak jo.
Chceš ty knihy nechat teď tady,
nebo si je chceš odnést do pokoje?
Jo, dám si je do pokoje.
- Do pokoje? Dobře. - Jo.
PŘÍŠTÍCH 12 MĚSÍCŮ BUDE BYDLET U CAROLE
MUSÍ NOSIT GPS LOKÁTOR A NESMÍ ODEJÍT Z DOMU,
ANIŽ BY DOSTAL POVOLENÍ OD KURÁTORA
Půjdu za tebou, chci, abys tam vešel první.
MŮŽE BÝT POSLÁN ZPĚT DO VĚZENÍ ZA JAKÉKOLI PORUŠENÍ PODMÍNKY
Páni!
Jo.
- To je nafukovací matrace. - Já vím, budu opatrný.
Mám 125 kg, mohla by prasknout.
- Doufám, že ne. - Snad ne.
Jednou jsem mámě praskl vodní postel, byla naštvaná.
Ne, jenom… Chci, abys tu měl pohodlí.
- Klimatizace? - Jo.
- Prosté věci. - Jo.
Které v kriminále nejsou.
Na to si zvyknu rychle.
Líbí se ti ten pokoj,
- nebo ne? - Jo, moc se mi líbí.
- Chtěla jsem… - Líbí, jo!
Ve srovnání s celou…
- Jo. - No tak.
- Moje cela byla tak… - Jo.
- Já vím. - Taková.
- Tak velké to tam bylo. - Jenom?
Takhle. V takovém prostoru jsem žil…
celých 30 let.
- Tohle je krása. - Dobře.
- Děkuju za všechno, mami. - Není zač, zlato.
Hospodine, děkujeme ti za tento pokrm, Bože.
Je to naše první společné jídlo, Otče.
Bože, požehnej tento pokrm a děkujeme ti za všechno
ve jméně Ježíše. Amen.
Amen.
Připraven?
- Jo. - Tak do toho.
Jí se to rukama,
- Až na tohle. - Jo, to jo.
Jaké to je?
- Skvělé. - To je dobře.
Ne snad? Je to skvělé.
Moc mi to chutná.
Je toho víc, než vůbec potřebuju,
a můžu si to vychutnat.
- Nedostanu jen jeden kousek a… - Jo.
A nemáš na to daný čas,
- ale… - „Vstávej!“
- To dělají? - Máš 15 minut na jídlo a pak…
Tak pět, šest minut.
Pak řeknou: „Hej, vstávej. Je čas jít.“
- Vážně? - V vězení je zavřených tolik lidí.
Když vstanou, udělají to samé. Zaklepou a vztyk.
Ptal jsem se proč to dělají. To je nařízení.
Být volný po tolika letech,
dívat se ven
a znovu to všechno zažívat,
když předtím…
jsem bral život jako samozřejmost.
Ale teď…
vnímám život úplně jinak.
Šel jsem ke dveřím a podíval se ven.
Přiletěli tři kolibříci…
k tomu malému krmítku.
Připadalo mi to jako ta nejkrásnější věc na světě.
Snažit se to vyjádřit slovy je…
Je to těžké.
Mít místo, které můžu nazývat domovem,
je prostě úžasné.
Máma Carole je pro mě požehnáním.
Otevřela mi srdce,
svůj domov
i svůj život,
to je…
To by obyčejný člověk jen tak neudělal.
Protože kdo by si odsouzeného vraha,
který vyvázl z cely smrti a odseděl si 30 let,
pozval k sobě domů, dovolil mu to nazývat domovem
a nechal si říkat „mami“?
Znamená pro mě tolik.
Tak chci, aby věděla, jak moc si jí vážím.
A proto se musím…
pokořit před ní a před Bohem.
Koho chceš polít?
Ani to nezkoušej.
Bylas ve Wet 'n Wild?
- Cože? - Bylas někdy ve Wet 'n Wild?
Ne…
Je to aquapark.
A?
Můžeš tam do vody.
A?
Můžeš se posadit do křesla?
- Vážně? - Ano.
Ano, madam.
Šmejdils, když jsem byla pryč.
- Jo. - To jsem si myslela.
Jo, šmejdil.
Připravená?
Ježíš řekl…
„Poznáš je
z lásky.“
A já chovám největší respekt
a lásku
k tobě.
A je mým posláním a zodpovědností
ti sloužit
a milovat tě.
Protože…
když jsem nevěděl jak dál,
Bůh mi ukázal cestu
a přivedl do mého života tebe.
Vím, že jsi obětovala…
pro mě
hodně.
Jsi mým požehnáním, mami.
Když jsem nemohl domů k vlastní mámě, Bůh mi seslal další mámu.
A děkuji ti,
že tu pro mě jsi.
- Mám tě rád, mami. - Já tebe taky.
Byl to skvělý den.
Výjimečný den.
Pokud jde o Dalea, myslím,
že se sotva dostávám pod slupku.
Vím, že má dobré srdce
a miluje Boha,
ale každý den
se teď o něm dozvím něco nového, něco víc.
A…
tak je to v každém vztahu.
Nikdy se úplně neznáte, dokud spolu nejste.
Vím jen velmi málo o tom, co Dale udělal, že dostal trest smrti.
Až nastane správný čas, řekne mi to sám.
V DNECH NÁSLEDUJÍCÍCH PO VRAŽDĚ
MLUVIL SIGLER O ZLOČINU S NĚKOLIKA KAMARÁDY
Dale vůbec neměl výčitky svědomí. Ta vražda s ním ani nehnula.
Byli jsme dost sjetí.
Asi byl tak otupělý, že nic kolem sebe nevnímal.
Jmenuju se Shawn Anttila.
Dale Wayne Sigler byl můj dobrý kamarád až do doby,
než spáchal tu vraždu.
Den po vraždě přišel ke mně domů.
Byli jsme sami a všechno mi řekl.
Pamatuju, jak mi popisoval,
co se stalo, jak tam vešel, bavili se,
namířil na něho zbraň,
řekl mu: „Otevři sejf.“
A prý dostal prachy
a pak ten kluk řekl: „Nemusíš to dělat.“
A on: „Ale musím.“ Vytáhl… A v tu chvíli ho prý zastřelil.
Protože ho znal, znal jeho jméno, identifikoval by ho.
Dale oběť znal, protože do toho Subwaye často chodil.
Jeden náš kámoš tam pracoval, takže tam za ním chodil,
proto ho ten kluk pustil dovnitř a ničeho se nebál,
nebral ho jako hrozbu.
ODSOUZENÝ SE VRAŽDOU V SUBWAY VYCHLOUBAL, TVRDÍ SVĚDCI
NEMĚL HO RÁD, PROTOŽE SI MYSLEL, ŽE JE HOMOSEXUÁL
Dale říkal, že to udělal proto, že byl gay.
Říkal: „Zabil jsem teplouše.“
Tak chtěl, aby ho lidi vnímali.
Aby věděli, že si sním nemají zahrávat.
To se mu líbilo.
Chtěl, aby se ho lidi báli a mysleli si, že takové věci dělá.
To, že ten kluk ze Subway, byl gay,
mu nejspíš pomohlo ho zabít.
Nebyl to důvod, proč to udělal, ale možná mu to…
protože byl gay.
Bydleli jsme v Texasu a tohle není něco…
To jste v té době nechtěli…
no…
To se chlapům nelíbilo.
Všichni museli mít takovou personu,
nemohl jste projevit soucit
k homosexuálům, jinak by vás taky nazvali gayem.
A Dale nechtěl, aby si to o něm někdo myslel.
To by mu zničilo celou image, to, jak se chtěl prezentovat.
Slyšel jsem nějaké fámy,
ale že by byl Dale vážně homosexuál,
to si nemyslím.
Brával mě na místa,
kde bývalo hodně homosexuálů.
Ale říkal jsem si: „Dale by takové věci nedělal.“
Ale…
pokud byl, dobře to skrýval.
Celá ta záležitost ve mě zůstala celý život.
SHAWN ANTTILA BYL PŘEDVOLÁN OBŽALOBOU, ABY U SIGLEROVA SOUDU VYPOVÍDAL
Když mu soudce oznámil rozsudek,
smrt smrtící injekcí,
ani nemrkl. Bylo mu to jedno. Jako by to chtěl.
Myslím, že v tu chvíli chtěl umřít.
Asi si myslel, že už nemá pro co žít.
DRUHÝ DEN NA SVOBODĚ
Není den, kdy bych nelitoval toho, co jsem udělal.
Nic, co řeknu nebo udělám,
nemůže vraždu Johna ospravedlnit.
Vždycky jsem se chtěl hlavně…
omluvit.
V soudní síni jsem se soustředil na samotný proces
a na svou rodinu, která tam byla.
V tu chvíli jsem přijal svůj osud.
Chtěl jsem umřít. Chtěl jsem, aby to skončilo.
Ale co mě vážně zasáhlo,
byla má matka a otec.
Oba se tam zhroutili.
To mě fakt dostalo.
DALEOVA MATKA NAPOSLEDY NAVŠTÍVILA SVÉHO SYNA VE VĚZENÍ V ROCE 1997
JEJÍ ŠPATNÝ ZDRAVOTNÍ STAV JÍ NEDOVOLUJE OPUSTIT DOMOV V KALIFORNII
Musíme se jen přihlásit,
abys mohl s mámou mluvit.
Máma si toho kvůli mě vytrpěla hodně.
Prošla si peklem.
Řekla mi: „Můj syn by nikdy nevzal život.“
Zlomilo jí to srdce.
Neviděl jsem svou matku 25 let,
doufám, že dneska s ní budu moct mluvit tváří v tvář.
Haló?
No tak.
Haló?
- Tady je! - A je to.
Čau, ségra!
Čau, ségra.
Jo!
Ahoj, zlato.
Ahoj, mami.
Tak rád tě vidím.
Ráda tě vidím zpátky, pryč z toho místa.
Všechno je v pořádku.
To nic.
Carole, každý den za tebe děkuji Bohu.
Jsem ráda, žes tu pro něj byla, když jsem já nemohla.
Je mi ctí.
Tak jo.
Musím to dostat pod kontrolu.
Hodně štěstí.
Říkala jsem, že jsem stará a tlustá.
- To už tak asi bývá. - Taky už nejsem nejmladší.
Já vím.
Vidět svou matku poprvé…
po 25 letech
a to, že ona viděla své dítě
na svobodě,
bylo pro mě vzácnější
než samotný život.
Nedokážu ani vyjádřit, jak úžasné a mimořádné je,
že ji můžu vidět a mluvit s ní, kdykoli chci.
Díky technologiím.
Je to úžasné,
protože ví, že už jsem volný,
a že mi může zavolat.
Bože, tak rád tě vidím, mami.
Už je to dlouho.
To ano.
Nikdy jsme si nemysleli, že tenhle den přijde.
To ne.
Bála jsem se, že se toho nedočkám, než odejdu do nebe.
- Mám tě ráda. - Já tebe taky.
Vím, že sis kvůli mě prošla peklem,
a to sis nezasloužila.
Místo nejlepšího syna jsem byl ten nejhorší.
Ale odteď…
už budu ten nejlepší syn.
Budeš na mě pyšná, než půjdeš do nebe.
Já vím, že jo, zlato.
Nejdůležitější je teď pro mě, aby na mě byla matka hrdá.
Které dítě by si to nepřálo?
Takže je velmi důležité si stanovit krátkodobé i dlouhodobé cíle.
Za několik let bych chtěl mít stabilní práci ve firmě.
Chci mít svůj dům, důchodové pojištění,
zdravotní pojištění.
A chci začít sloužit Bohu,
chci vést děti a mladistvé.
Chci, aby služba Bohu
byla něco, čím začnu prospívat.
Chci být požehnáním, protože jsem celý život byl přítěž.
Je na čase to splatit.
Být v domácím vězení
je jen cesta, je to další kapitola.
KVŮLI PODMÍNCE MŮŽE DALE OPUSTIT DŮM POUZE KVŮLI VYBRANÝM AKTIVITÁM,
KTERÉ BYLY JEHO KURÁTOREM TÝDEN PŘEDEM SCHVÁLENY
MÁ ZAKÁZÁNO SOCIALIZOVAT SE NA VEŘEJNOSTI
Vidím tu rodinu, jak se spolu baví,
malý kluk si hraje a pobíhá, tahá svoje auto.
Je to nádhera.
Mít děti je dar od Boha.
To je…
To jsem vždycky chtěl, najít si někoho a mít holčičku.
Možná to jednoho dne budu já.
Možná budu někoho milovat.
Musím se soustředit a být pozitivní.
Takže se snažím najít si práci.
Abych mohl být pro ostatní přínosem.
Ale…
musím být trpělivý.
DRUHÝ TÝDEN NA SVOBODĚ
DALE MÁ DOVOLENO ODEJÍT Z DOMU NA POHOVOR S PRACOVNÍ AGENTUROU
Jsem zvědavý, co pro mě budou mít.
Jen se musím přizpůsobit.
Líbí se mi mít možnosti
a konečně si moct začít dávat život dohromady.
V ideálním případě bych začal u přepravní společnosti,
kde mě proškolí
a začnu pracovat okamžitě.
Takže se celkem těším.
STŘEDISKO REGIONÁLNÍCH SLUŽEB
Takže jakou práci hledáte?
Chtěl bych něco s přepravou.
- Přepravou? - Ano.
- Chcete řídit náklaďák? - Ano.
Můj dědeček řídil náklaďák, jsou za to dobré peníze a rád cestuju.
A je to něco, čeho jsem vždycky chtěl dosáhnout.
Už jste někdy náklaďák řídil? Ne? Dobře.
- Máte řidičský průkaz? - Ne.
Je to něco, co si chcete vyřídit?
- Řidičák? - Ano.
A vaše pracovní zkušenosti?
Měl jste nějakou práci?
Jo, dělal jsem trochu ode všeho, ale nic se řízením.
Dobře, jakou práci jste dělal naposledy?
- Dobaloval zboží v obchodě. - Dobře.
- Pamatujete si kdy? - 1990.
- 1990? - Jo.
To byla poslední práce.
Byl jsem 30 let ve vězení.
Aha.
BEZ RELEVANTNÍCH ZKUŠENOSTÍ NENABÍDLI DALEOVI ŽÁDNOU PRÁCI
A ZŮSTÁVÁ V DOMÁCÍM VĚZENÍ
Zabij ho, chce mě zabít!
- Mám ho. - Dobře.
Dobrá trefa.
Dobře.
Tuhle musíš zabít.
Zabij ji!
Dobrý, už máš všechny tři.
Je to násilné,
tak jsem říkala, že to nemusíme hrát, můžeme zkusit něco jiného.
Ale jo, je v tom…
hodně násilí.
Proto teď všichni mluví o tom, jak video hry kazí dnešní mládež.
- Děti, jo. - Jo.
Technologie jsou úžasné, ale složité.
I ty hry jsou těžké.
Když postoupíte na další úroveň, musíte…
použít body, abyste byl silnější na další úroveň.
Je to…
Je to matoucí.
Jelikož jsem v domácím vězení, technologie je pro mě obzvláště důležitá.
Můžete tak hledat práci.
Tak se můžu tento rok propojit se světem.
Ale zároveň je to na mě trošku moc.
Hledání problémů…
Problém je, že technologie jsou složité.
Tak jo: „Zjistit, zda byl problém vyřešen.“
- Dobře. - Co…
Měl jsem kliknout, abych to zjistil, tak jsem klikl.
- Je to vyřešené? - Ne, určitě ne.
Všechno má bezpečnostní opatření.
Chtějí zálohu pro zálohu, používají váš e-mail,
vaše číslo, heslo,
a když to nefunguje, můžete použít e-mail místo hesla.
Ale když to uděláte, stejně to nejde.
Tak proč se ptají na e-mail, abych ověřil svoje číslo,
když mě stejně nepustí dál, i když ho napíšu?
Když to dojde do bodu,
kdy…
jsi z toho frustrovaný,
nejlepší, co můžeš udělat,
je na chvíli od toho odejít a vrátit se k tomu později.
Nesmíš se tím nechat tak porážet.
Je to jen počítač.
Nejde o život.
Poslední…
asi tři nebo čtyři dny
je Dale velmi frustrovaný.
Pro něj…
se svět jakoby zastavil, když ho zavřeli.
Zatímco my venku jsme šli dál,
máme teď technologie, takže on se to musí všechno naučit,
ale chce to čas.
Zdá se,
že chce všechno stihnout do zítřka,
ale tak to nejde.
Den má jen 24 hodin.
Finančně jsme na tom teď špatně,
protože mám doma dalšího člověka,
mám větší výdaje ale žádný nový příjem,
zatím.
Ale zvládneme to.
Zvládneme to.
Najde si práci a bude to v pořádku.
Co se týče nějaké práce,
nevím, nemá žádné zkušenosti,
tak jsem mu říkala,
že na to musí jít pomalu, nesmí si toho nandávat tolik.
Jsem omezený v pohybu
a to je pro mě těžké.
Třicet let jsem čekal, až budu volný.
Abych něco dokázal, udělal tu správnou věc a pomohl lidem.
Pro Boha.
A je to frustrující.
To nedokážete pochopit.
Chcete to odčinit,
chcete ostatní milovat
a být obklopený lidmi…
Proto mě tolik trápí, že nemůžu…
do společnosti,
pracovat mezi lidmi, poznávat lidi.
Jsem prostě velmi omezený.
A…
Vím, že se to zlepší,
ale je to prostě frustrující.
TŘETÍ TÝDEN NA SVOBODĚ
DALE JEDNOU TÝDNĚ OPOUŠTÍ DŮM, ABY SE HLÁSIL U KURÁTORA
Chceš se po cestě domů někam stavit?
Nebo chceš rovnou domů?
Můžeme si koupit…
něco grilovaného.
Nebo pizzu.
Včera byly burgery za polovic,
- ale zapomněla jsem. - Něco ti řeknu,
- o čem nejspíš nevíš. - Kdy?
- Teď? - Vidíš ten nápis?
- Jaký? - Subway.
Subway? Jo.
Po zbytek svého života, když ten nápis uvidím,
celá ta noc se mi vrátí.
Vážně?
Nejtěžší je odpustit sám sobě.
Musím se naučit, jak si odpustit,
ještě jsem to nedokázal udělat.
To přijde.
Jen to…
chvíli potrvá.
Pokaždé, když to vidím,
znovu to otevře tu ránu.
Dale ví, že to, co udělal, bylo špatné.
A nikdo ho nemůže potrestat víc,
než on trestá sám sebe.
Je mu tak líto.
A to si v sobě bude nosit po zbytek svého života.
Vždy to bude součástí jeho DNA.
Tohle všechno a to, čím jsem si prošel,
je vše kvůli mým činům.
Kvůli tomu, jaký jsem byl.
Ale už takový nejsem.
Posledních 30 let…
jsem byl…
osočován,
nazván zrůdou,
zvířetem, někým, kdo si nezaslouží žít.
Tak to nikdy nebylo.
Nejsem zvíře.
Nejsem žádná zrůda.
Většina lidi totiž neví,
co se skutečně v dubnu 1990 stalo.
Vidí to jako loupežnou vraždu.
„Jo, udělal to kvůli prachům.“ Ale tak to nebylo.
SIGLER MÁ ZAKÁZÁNO MÍT JAKÝKOLI KONTAKT S RODINOU SVÉ OBĚTI
RODINA JOHNA ZELTNERA ZNÁ PODROBNOSTI VRAŽDY
POUZE Z NOVINOVÝCH ČLÁNKŮ
„Zaměstnanec restaurace v Arlingtonu zabit během krádeže.
John W. Zeltner, 31, Arlington, byl na místě prohlášen za mrtvého.“
- Nesmyslná vražda. - Jo.
Neměl žádný důvod. Udělal to jen tak.
Když mého bratra zabil…
nebyla to nehoda,
nezmáčkl spoušť omylem.
Spoušť nezmáčknete omylem šestkrát,
To je… to není žádná nehoda.
Tím chcete něco říct.
Něco to vypovídá.
Na zabití stačí jedna kulka.
Chcete něco dokázat? Vystřelte ještě pětkrát.
Dlouho jsem si myslel, že za tím bylo víc.
Hodně dlouho.
Že ho chtěli zabít, protože byl gay.
V 80. a na začátku 90. let měli lidi předsudky,
tak jsem si myslel, že kvůli tomu.
Že byl gay, mluvil o tom otevřeně a jim se to nelíbilo, tak proto.
Ale mýlil jsem se.
Byl jsem jenom naštvaný.
Očividně to bylo jen kvůli penězům.
Lidi si myslí, že chápou, co se v dubnu 1990 stalo.
Ale v průběhu celého soudu nikdo doopravdy nevěděl, co se stalo.
Nikdo neznal pravdu.
Protože jsem ji nikomu neřekl.
Vlastně jediní, kdo to vědí,
jsou oběť, Bůh a já.
DALE SIGLER PODEPSAL V ROCE 1990 DOZNÁNÍ K VRAŽDĚ BĚHEM OZBROJENÉ LOUPEŽE
DAL MI PENÍZE Z POKLADNY.
ZAČAL JSEM STŘÍLET.
STŘÍLEL JSEM DOKUD NEPADL.
Až po smrti mého otce mi došlo,
že abych mohl sloužit Bohu,
musím říct pravdu.
Musím to říct úplně narovinu.
Lidi si myslí, že to byla loupežná vražda pro peníze,
ale to je nejdál od pravdy.
25 LET PO DOZNÁNÍ NAPSAL DALE SIGLER ODVOLACÍ KOMISI
S JINOU VERZÍ TOHO, CO SE STALO
Vůbec to nebyla loupež.
Loupež měla zamaskovat ten pravý důvod vraždy.
Šel jsem do té prodejny, abych Johna zabil.
Zabil jsem ho, protože…
mě chtěl vydírat…
do homosexuálního vztahu.
Překlad titulků: Beata Krenželoková