ÚJ KEZDET KÖZÖSSÉGI KÁPOLNA
TÍZ HETE SZABADLÁBON
Megyek a templomba.
A gyerekek kint játszanak.
Szórakoznak.
Hogy vagytok?
- Minden rendben? Jó újra látni. - Igen.
- Hogy van? - Ő a fiam, Quentin.
- Üdv! - Szia, Quentin!
A pártfogó tisztem nemrég engedélyezte, hogy eljárjak templomba.
Már hat hete járok ide.
Ez egy áldás számomra.
- Szia, Dale! - Hogy vagy, testvér?
- Zsíros a kezem. - Nem gond. Isten áldjon!
Nagyon régóta várok erre a pillanatra.
Ezek az emberek megértik ezt.
Atyám, segíts jó döntéseket hozni,
taníts meg beosztani az időmet,
hogy jó dolgokat vigyek végbe,
és megerősítsem az életem.
A TÁRGYALÁSON DALE SIGLER AZT ÁLLÍTOTTA, HOGY JOHN ZELTNERT
A RABLÁS KÖZBEN ÖLTE MEG
Dale, szerintem most helyénvaló lenne,
ha kiállnál és tanúbizonyságot tennél.
30 ÉV ELTELTÉVEL AZT VALLJA, HOGY MÁS INDÍTÉKAI VOLTAK
A BŰNCSELEKMÉNY ELKÖVETÉSÉRE
Annyit szeretnék mondani, hogy hálás vagyok mindannyiótoknak,
hogy lehetőséget adtatok nekem.
Befogadtatok a szívetekbe és a templomotokba.
Valamint az életetekbe.
Három-négy évvel ezelőttig nem voltam elég erős ahhoz,
hogy bevalljam, ki voltam, mi voltam.
1990-ben gyilkosságért bíróság elé állítottak,
három évre a halálsorra kerültem,
amiért elvettem az életét annak, aki homoszexuális kapcsolattal zsarolt.
Néhányan azt gondolják, hogy nem érdemlem meg az életet...
mert kiontottam egy emberi életet.
Attól, hogy gyilkos vagyok, nincs jogom elmondani az igazat?
Nem aggódom azok miatt, akik ezen törik a fejüket,
mert Isten gyermekei meg fognak érteni.
A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Fontos, hogy az emberek megértsék,
hogy mindenkit érnek megpróbáltatások és gyötrelmek.
Aznap, amikor elvettem egy életet, a sajátom is elvettem. Nem akartam élni.
Mert elegem volt a fájdalomból.
Gyerekkoromban átéltem pár dolgot.
Tízévesen molesztáltak, ami egész életemre megbélyegzett.
Ezzel a tudattal nőttem fel, ami nehéz volt.
Kétségbe vontam a szexualitásomat. Nem tudtam, hogy férfi vagyok-e vagy mi.
És ez végül...
önpusztításhoz vezetett, 11 évvel később.
A démonjaim és félelmeim elől menekültem.
És amikor Texasba jöttem, minden újrakezdődött.
A gyilkosság idején...
nagyon érzelmes voltam.
És elveszett.
Intravénásan lőttem magam metamfetaminnal, kokainoztam.
Így ismertem meg Johnt.
Közeli barátok lettünk. Átmehettem hozzá zuhanyozni, aludni.
Bíztam benne, és meséltem neki arról, amit gyerekként átéltem,
arról, hogy miért élek az utcán, arról, hogy tízévesen molesztáltak.
Idővel...
megbíztam Johnban. Megismertem őt. Azt hittem, hogy egy őszinte, jó barát.
Egyik este átmentem hozzá,
lezuhanyoztam,
Lefeküdtem, elaludtam. Arra keltem, hogy rajtam van. Lelöktem.
Azt mondtam: "Mit művelsz?" Fogtam a cuccom,
és aztán...
előjött a félelmem.
Tízéves koromból.
Azt mondtam neki: "John, barátok lettünk. Miből gondoltad, hogy én ezt akarom?"
Erre azt mondta: "Haver, ha nem mész bele,
akkor is elmondom mindenkinek, hogy belementél.
Egész életemben elfojtottam ezt magamban.
De nem bírtam tovább.
A barátja lettem,
aztán ő bele akart kényszeríteni egy meleg kapcsolatba.
Mondtam neki, hogy nincs miért élnem.
Megígértem, neki, hogy ha megteszi, megölöm.
És ezt őszintén gondoltam, mert nem érdekelt a saját életem.
Két nappal azután, hogy ki akart használni
másokat hívott, engem keresett.
Ezt fenyegetésnek vettem. Azt hittem, elmondja az embereknek,
hogy lefeküdtünk, ami hazugság volt.
Mert én sok minden vagyok, hívhatnak gyilkosnak,
de sosem voltam homoszexuális.
És úgy döntöttem, hogy harcolni fogok.
Figyelmeztettem.
Betartottam azt, amit ígértem neki.
1990. április 6-án...
bementem a Subway étterembe.
Azt mondta nekem: "Na, meggondoltad magad?"
Erre én elővettem a fegyverem,
kiraktam az asztalra és odatoltam elé.
El kezdett remegni. Rettegett.
Hatszor mellbe lőttem.
Amikor elesett,
kiürítettem benne a tárat. Kétszer tarkón lőttem, ahogy ott feküdt.
Sokszor eltűnődöm azon,
hogy miként kerülhettem ilyen helyzetbe, hogy ezt tettem.
Ez egy sötét dolog.
Az, ha valaki ennyire megtört.
Ezért örökké bűnhődni fogok. Bár ne vettem volna el John életét!
Senki sem érdemel ilyet.
Ezért nem bocsátottam még meg magamnak.
Az emberek azt mondják, lépjek tovább, bocsássak meg magamnak.
De ez nem annyira könnyű.
De nem fordíthatom vissza az időt.
Most rendbe kell hoznom az életem, és segítenem kell másokon.
Tudják, az én életem...
hatalmas viharok és gondok tarkították, melyektől egyre mélyebbre süllyedtem.
Azért mesélem el ezt, hogy segítsek.
Segítenék másoknak. Akiket molesztálnak...
bántalmaznak vagy akit egyéb gond ér.
Beszélned kell valakivel, amíg valaki meg nem ért.
Tízévesen semmi olyat nem tettem, amivel molesztálást érdemeltem,
de egész életemben elkísért.
Nem tudtam kiadni magamból, Nem volt hová mennem,
de ez a fájdalom vezetett el a célomhoz.
Megláttam Isten tervét velem.
Mert tudom, hogy minden egyes nap,
minden egyes lélegzetem bizonyíték arra, hogy csodák történhetnek.
Köszönöm!
Ámen!
A története a megváltásról szól.
Mindenki rátérhet a helyes útra...
aki jó irányba fordul.
Nagyon erőteljes volt.
Együtt tudok érezni Dale-lel,
mert én magam is be voltam zárva, 28 éven keresztül.
Egy gyilkossági kísérlet miatt.
De én más voltam, mint ő.
Dale okos volt, megtalálta Istent, meg ilyenek. Én pedig csak lázadtam.
Szerintem Dale egy jó ember.
Tudja, miket beszél.
Sok áldás ért, mióta kijöttem.
sok ember szíve megenyhült felém,
és ezért imádkoztam, mióta kijöttem.
- Értem. - Isten segít rajtam.
Ezalatt a pár hónap alatt...
Dale nagyon sokat fejlődött.
Sok embert meggyőzött,
különösen a felekezetből.
Egyszerűen lenyűgözi őket,
amikor tanúbizonyságot tesz, és elmeséli a történetét.
Dale minden embert meggyőz, akivel...
lehetősége nyílik beszélni.
Sziasztok!
- Gyertek be! - Hogy vagytok?
Megvagyunk.
- Ő itt Dale. - Mi a helyzet?
Dale, ő az unokám, Shannon Junior.
- Üdv! - Ő itt Jenny és Cheyenne.
- Jó, hogy eljöttetek. - Már akartunk, de nem értem rá.
Nincs semmi titkom előttetek. Kérdezzetek, amit akartok,
mindenre válaszolok.
Nem kertelek azzal, hogy ki vagyok, és honnan jöttem
- Sosem voltam... - Nem titkolózik.
gyáva olyan szempontból, hogy valamire nem válaszolok.
Elmeséli, mi történt?
Tudni akarjátok?
Tízéves korom óta molesztáltak, majd 11 évvel később az utcán éltem,
valaki egy meleg kapcsolatba akart kényszeríteni.
Mire azt mondtam, hogy: "Most olyan az életem,
hogy ha megteszed, kinyírlak.
Mert nekem már csak a hírnevem maradt...
a becsület szavam és a rendességem."
Értitek?
Azt hitte, viccelek.
- Ezért lelőtted? - Igen.
Akkor a saját életem is kioltottam.
De Isten kegyelméből még élek.
Nem mindenki fogja
megértően fogadni a sztorim, mert kétféle ember van,
akiktől mások rettegnek.
A gyilkosoktól és a pedofiloktól. És én gyilkos vagyok.
- Túl sok a cukiság. - Örültem.
De azok, akik beszéltek velem,
akik már hallották a történetem,
azok meglátják, ki vagyok most.
Jó, hogy jöttetek!
- Gyertek többször! - Igen, bármikor.
Mit szólsz hozzá?
Sokat beszél.
- Igen. Egész életében börtönben volt. - Rendben van.
Sokat beszél. Elmeséli a történetét.
Hogy mindenki megismerje.
Igen, sokat tanult a börtönben.
Kábítószerezett, nehéz élete volt.
És az a fickó is némileg bántotta.
Én is így reagáltam volna.
A gyilkosság előtt az utcán éltem, és megismertem John Zeltnert.
Bíztam benne, megismertem.
Azt hittem, hogy egy őszinte, jó barát.
Aztán egy homoszexuális kapcsolatba akart kényszeríteni.
Mondtam neki, hogy nincs miért élnem,
és ha megteszi, akkor megölöm.
Ha azt mondja, hogy ma ezt hiszi, és úgy gondolja, indokolt volt a tette,
akkor bennem van a probléma.
Aggódom, hogy...
a társadalom ki van téve az efféle irracionális gondolatoknak.
Nem fogom hazugnak hívni, mert nem tudom, mi igaz. De egy biztos:
Ha ez az információ...
igaz és pontos,
az esküdtszéknek tudnia kellett volna.
De, hogy őszinte legyek, én ezt csak úgy nem hiszem el.
Ha jól értem, azt állítja, hogy meg lett zsarolva...
egy személy által, aki... melegnek állította volna be.
Ugye?
Számomra ez elég nevetséges.
Ha valaki...
másnak akar bemutatni engem, mint ami vagyok,
nem érdekel. Csak nyugodtan! Én tudom, ki vagyok.
Mit fog ez tenni velem? Mit árt majd nekem? Ugye?
Emiatt nincs jogom elvenni más életét.
Ez eléggé embertelen. Nagyon is az.
És...
abszurd eset.
Mr. Sigler szerepet váltott.
Áldozatnak állítja be magát,
John Zeltnert pedig a rosszfiúnak.
És ő itt nem áldozat. Közel sem az.
Egyedül önmagának és a saját tetteinek az áldozata.
Nem másé.
A történtekért csak ő hibáztatható. Pont.
Senki más.
Térdre kellene borulnia,
és nem csak Istennek hálálkodni,
hanem a társadalomnak az új esélyért. Azt mondja, meg kell érteni őt.
Akkor hadd mondjak valamit! A társadalomtól kapott egy új esélyt.
Hálásnak és alázatosnak kellene lennie. És vállalni a felelősséget.
Hagyni kell a kifogásokat, aztán tovább kell lépni.
És helyesen kell cselekedni.
Nem akarom másra kenni. Csak elmondom az igazat.
Felelősséget vállalok a kioltott életért.
De meg kell érteni, hogy jutottam odáig.
Nem láttam tisztán.
Nem láttam jövőt. Nem láttam életet.
Csak gyötrelmet és fájdalmat láttam.
Nem tehetett volna mást a gyilkosság helyett?
Ezt nem értik az emberek. Mindig arról beszélnek, mi lehetett volna.
Utólag könnyű okoskodni.
Ha most, 30 év elteltével azon rágnám magam, mi lehetett volna,
az időpocsékolás volna.
Nem oldaná meg a helyzetet. Nem hozná vissza Johnt.
Az emberek nem akarják megérteni,
hogy milyen fájdalom és a kín kell ahhoz, hogy kiolts egy életet.
Akkoriban miért nem mondta el?
Miért akartam volna elmondani?
Amikor megpróbáltam elmondani az ügyvédemnek és az embereknek,
akkor szinte kinevettek.
Az ügyvédem az első alkalommal azt mondta:
"Maga egy címeres idióta?"
Az igazságszolgáltatás nem akarta tudni.
Az ügyvédeim sem akarták tudni.
Akkor miért mondtam volna el bárkinek?
Mert úgy éreztem, senki sem értene meg engem.
Nem számított.
Az egész végét vártam.
Meg akartam halni.
Neheztel a meleg férfiakra, esetleg homofób?
- Mit gondol a melegekről? - Nem.
Nem azért öltem meg, mert meleg.
Sosem voltam homofób, nem nehezteltem senkire.
Sosem foglalkoztam más emberek döntéseivel.
Mert nem szoktam ítélkezni.
Hiszek-e a homoszexualitásban? Nem. Szerintem Isten elítéli ezt.
Mert ezt mondják Isten igéi.
Erre tanítanak.
Valakinek ilyen élet jutott.
De nem ítélkezem mások fölött. Minden embert szeretek.
A válaszom: nem. Sem gyerekként, sem most nem ítélkezem.
Nem gyűlölök senkit a hitükért,
vagy a szexualitásukért.
Sohasem tettem.
De úgy tűnik, mások ítélkeznek fölöttem,
mert megöltem egy meleget, amit gyűlöletnek állítanak be.
De nem az volt.
Nem értette félre a jeleket?
Ezt nem lehetett félreérteni.
Nem lehet félreérteni azt, hogy milyen ember vagyok.
Kizárt.
Az emberek azt hiszik, van az egész mögött valami,
vagy csak hírnévre vágyom,
vagy azt, hogy...
mást akarok leplezni.
Nem, ez igaz.
Pontosan úgy történt, ahogy elmondtam.
Nem azért mondom el most, hogy rossznak állítsam be,
nem akarok kifogásokat, nem azt mondom, hogy helyes, amit tettem.
Már nem érdekel, mit mondanak vagy mit látnak bele mások.
Mert tudom, hogy így volt.
Ez a tökéletes álca,
mert az, aki el tudná mondani, mi is történt igazából, már halott.
Könnyű áthárítani a felelősséget egy halottra, aki már nincs köztünk.
Ő elmondhatná, milyen kapcsolat volt...
közte...
és Dale Sigler között.
És tegyük fel, hogy Sigler igazat mond.
Az még nem ok arra, hogy megöljünk valakit.
Mert megpróbált homoszexuális kapcsolatba lépni vele?
Ugyan már! Ez egy vicc.
MIVEL DALE-T ELŐRE MEGFONTOLT GYILKOSSÁGÉRT ZÁRTÁK BÖRTÖNBE,
ÍGY AZ ÚJ INDÍTÉK NINCS HATÁSSAL AZ ÍTÉLETÉRE ÉS SZABADLÁBRA HELYEZÉSÉRE
Felmerül a kérdés,
hogy az a rosszabb eset, hogy John Zeltner azért halt meg,
mert Dale Sigler szerint meleg volt,
és mert zsarolta Dale Siglert?
Vagy az a rosszabb, hogy Dale azért ölte meg John Zeltnert,
mert pénzt akart szerezni, hogy abból drogot és piát vegyen?
Szerintem mindkét esetben egy gaztettről beszélünk.
Csűrhetjük-csavarhatjuk az egészet,
de itt egy dolog biztos. Az, hogy John Zeltner halott.
A FELVÉTEL IDEJÉN A ZELTNER CSALÁD NEM TUDOTT ARRÓL,
HOGY DALE SIGLERNEK ÚJ INDÍTÉKA TÁMADT
Fogalmam sincs, hogy megbánta-e.
Remélem, igen.
És remélem, minden nap eszébe jut, mit tett a családommal.
Nincs megbocsátás.
Sosem fogok megbocsátani neki.
Semmivel sem tudná visszahozni a bátyámat.
Hogy megbocsátanék-e neki? Nem. Kizárt.
Esélytelen.
Akkor sem, ha tudnám, hogy megváltozott. Nem változtak az érzéseim.
Aki elkövetett valami rosszat, annak meg kell bűnhődnie.
FOREST ÉS JOHN HARLAN ZELTNER ELUTASÍTJÁK,
HOGY DALE SIGLER A BÁTYJUKAT HIBÁZTASSA
TOVÁBBRA IS ERŐSEN ELLENZIK A SZABADLÁBON HELYEZÉSÉT
Aki élete során ügyész, védőügyvéd vagy bíró volt,
az feltette már a következő kérdést: "Mi a jogos büntetés egy gyilkosságért?"
És...
azt kell mondjam, hogy erre nagyon nehéz válaszolni.
Egyetértek az ítélet mértékével, amit ebben az ügyben kiszabtak.
Mindegy, mit mondanak az emberek,
30 év börtönben iszonyú hosszú idő.
Dale lényegében élete 60 százalékát rács mögött töltötte,
ezért... szerintem eleget ült.
De ne csessze el újra!
HÁROM HÓNAPPAL A SZABADULÁSA UTÁN DALE MUNKÁT SZERZETT EGY HELYI FARMON
Harminc év után autót vezetni...
csodálatos dolog.
Sokat vártam arra...
hogy egy saját autót vezethessek, eljárhassak dolgozni vele,
hogy élvezzem az életet, a szél fújja a hajam,
közben szóljon a rádió.
Így érzem a szabadságot. Erről szól ez az egész.
Mindennap alig várom, hogy kijöjjek ide, mert itt olyan...
csend van.
Béke, nyugalom.
A börtönben állandóan visítoztak, üvöltöttek.
Elég idegesítő volt, de már nincs ilyesmi, ami jó érzés.
Nincs ahhoz fogható, amikor dolgozol egész héten, van pénzed,
hazamész, lezuhanyzol, leülsz, vacsorázol egy szeretteddel,
és beszélgettek mindenről élvezitek az életet.
Természetesnek vesszük. Én azt tettem.
Most már minden pillanat értékes számomra.
Már egy ideje... egyedül élem az életem.
És bár szeretek egyedül lenni,
de jó, ha valakivel lehet beszélgetni, és van kivel elütni az időt.
Szóval jól elvagyunk.
Megismerjük egymás múltját, egymást,
és élvezzük az életet. Ennyi.
Ez a gimnáziumi évkönyvem.
- Ezt épp... - Én ekkor születtem.
- És, mit akarsz mondani? - 1967-ben.
- Ez egy jó év. - Jól van.
Biztosan jó éved volt.
- Benne van a képed? - Igen.
- Ne csináld már! - Dehogynem!
Hagyd abba!
Jól van.
Még mindig jó a kapcsolatunk.
Még mindig szeretjük egymást. Néha vitázgatunk,
de mindig kibékülünk.
Tényleg látni akarod a képemet?
Igen. Hol van?
Nem mondom meg.
Meg kell találnod.
Dale legbelül egy nagy gyerek.
Néha kicsit dinka.
Jól szórakozik, és ki szeretné fejezni...
a benne rejlő boldogságot, és erre csak nagy gyerekként képes.
- Még mindig nincs meg? - Nem akarod,
- hogy lássam. - Dehogy!
- Dehogynem. - Nem.
- Nem igaz. - Csak úgy mondtam.
Ez vagy te?
Igen.
Gyönyörű voltál, mama. Még mindig az vagy. Gyönyörű voltál fiatalon is.
Köszönöm!
Ha 19 éves lennék, és ebbe az iskolába járnék,
most hajtanék rád.
Jaj!
Meseszép voltál. Nagyon is az.
Nem igazán ismertem részleteket...
a gyilkosságról.
De egy nap ültünk a nappaliban...
és megkérdeztem tőle.
Amikor elmondta, mi történt,
kissé sokkolt a dolog.
Aztán még jobban összetört a szívem...
mert láttam, mennyire bántja a dolog.
Ez nem változtatott azon, hogy miként érzek iránta.
És bármi is történjék, rám számíthat.
A jelenlegi életem...
gyönyörű.
Azok után, amilyen utat bejártam,
amiket átéltem...
Nem hittem ebben.
Az, hogy most itt lehetek és...
érezhetem a friss levegőt, nézhetem a felhőket, az eget.
Ez egyszerűen... elragadó.
Mi a megfelelő büntetés... egy gyilkosságért?
Tudom, hogy megérdemlem ezt a lehetőséget.
Kiérdemeltem ezt a szabadságot.
Harminc év börtön...
elég büntetés volt. Több mint elég. Megváltoztam. Felnőttem. Érettebb vagyok.
Szóval megérdemlem ezt.
Megérdemlem a lehetőséget, mint bárki más.
EGY ÉVVEL A SZABADULÁSA UTÁN DALE SIGLER MÉG MINDIG CAROLE-LAL ÉL,
DE EGY SAJÁT HÁZBA AKAR KÖLTÖZNI
MÁR NEM DOLGOZIK A FARMON, ÚJ MUNKÁT KERES
ÉLETE VÉGÉIG FELTÉTELESEN SZABADLÁBON FOG MARADNI