EN NETFLIX-SERIE
BASERET PÅ ROMANEN AF SAMME NAVN AF ELENA FERRANTE
Før min far forlod os,
sagde han til min mor, at jeg var grim.
Ikke direkte. Han brugte en sammenligning.
Han talte lavmælt, men jeg hørte ham.
Nå? Hvor vil du begynde?
Italiensk?
Italiensk? Hun fik 7.
Idræt? Hun tager ikke engang tøj med.
Nå ja.
-Græsk? -6.
Og hun er arrogant.
Nå ja. Geografi?
"Geografi? Skamfuldt. Hvem laver stadig geografi? "
Hun er elendig og arrogant. Men toppen er matematik. 03.
Kan man komme lavere?
03. Det er grusomhed, ikke en karakter.
Andrea, hun har problemer. Hun vil ikke studere. Hun dumper.
Jeg forstår.
Hun må smøge ærmerne op. Jeg siger det.
Nej, det er ikke det.
-Er det puberteten? -Det er ikke det.
Jeg ved, hvad det er.
Hun begynder at ligne min søster.
Vittoria?
Ja, min søster. Hun ligner hende på en prik.
Hvad siger du? Hun er et monster!
-Nella. -Ja?
Hun ligner hende på en prik.
Det må vi ikke håbe. For Himlens skyld.
Bare et nedsættende ord fra min far fik mig altid til at græde.
Han havde altid sagt, jeg var smuk.
Hvad havde han set i mit ansigt, jeg ikke så?
Hvad skete der med mig?
Alt stod stille siden da.
Napoli.
Kulden i februar.
Min mor.
Og også de ord.
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Men ikke for mig. Jeg fandt mig selv i en historie, der ikke var min,
som aldrig begyndte rigtig,
som ingen gad stoppe.
Og jeg gled ind i en indviklet, kompliceret smerte. Uden forløsning.
-Godaften. -Godaften.
-Du ser fantastisk ud! -Tak.
-Godaften, professor. -Godaften, min røv.
Jeg har savnet dig, Mariano.
-Hvorfor ser pigen så dyster ud? -Jeg er ikke dyster!
"Dyster" er ikke en fornærmelse, men et humør.
-Forstår du det ikke? Pyt? -Mariano, du er lige kommet.
-Han mener, du ser vred ud. -Lad os gå.
-De ryger. -Nej!
-De ryger. -Det gør de ikke. Ryg ikke!
Ham fra finansafdelingen har prøvet at få fat i mig.
-Gæt hvem? -Sig det.
For at anbefale ham fra Banco di Napoli. Jøsses.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Jeg så nogle fyre lave breakdance derovre.
-Virkelig? -Ja.
Hvordan så de ud?
Jeg kan lide dansen. Drenge interesserer mig ikke.
Er de nye?
-Mine sko? -Ja.
Nej. Hvorfor?
Jeg kan ikke huske dem.
Er der noget galt med mig?
Nej. Hvorfor?
Hvis du bemærkede et par sko, jeg har haft længe, må noget være galt.
Giovanna, du er paranoid.
Hør ikke på min idiot af en far. Når han taler, så sænk lydstyrken.
Det gør vi altid.
Vil I se på mig et øjeblik?
Synes I, jeg er underlig? Bliver jeg grim?
I kan være ærlige.
Måske lidt. Men ikke fysisk.
Nej, du er smuk.
Måske bliver du lidt grim på grund af dine bekymringer.
Men det er alt.
Piger!
Angela og Ida var som mine kusiner.
Vi fik samme gode venstreorienterede opdragelse,
alle bøgerne og kritisk tænkning.
Jeg læste meget. Ida var en god skribent.
Angela var et morsomt sludrechatol, jeg kunne lide.
Nå, professor Galway og Dealer fra Harvard University
offentliggjorde en undersøgelse, hvor de viste,
baseret på videnskab, at vores fine premierminister
er en nytteløs lort.
Ser du? Hvor dejligt.
Sådan. Nu hvor vi har bedt vores bønner, kan vi spise.
Vores liv drejede sig stadig om Vomero.
Vi vidste intet om byen.
Hver omvej fristede os og virkede spændende.
Jøsses. Hvad var det?
-Er alt i orden? -Ja.
Spis nu bare.
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Hver sin smag.
Hej. Hvad er der galt?
Mavepine.
-Menstruation? -Det er måske det.
Der er tabletter i skabet.
Er I færdige?
-Vil du have varmedunken? -Nej.
Gå i seng igen. Kom så.
Tante Vittorias ansigt væmmede ham så meget,
at han havde overtegnet det på hvert foto.
Hvad laver du?
Det er en fastelavnsmaske. Du skal arbejde på det.
Vil du lære mig det?
Der er ingen makeup, der passer til alle. Hvert ansigt er anderledes.
Kom her.
Lad os prøve det her.
Luk dine øjne.
Ser du?
Du skal have en let berøring.
Bland det med fingrene.
Se hvor langt du kan gå på siderne.
Overdriv aldrig.
Hvert mærke vil ændre dit ansigt.
Så stopper du og kigger på dig selv.
Og så fortsætter du.
Jeg går. Jeg har den konference om Luther.
På en søndag?
Se, hvor smukke I er.
Jeg har aldrig set nogen som jer. Farvel.
Sikke en klovn.
Hvorfor kiggede du på billederne?
Far vrøvler.
Han synes, jeg er grim.
At jeg er ved at ligne hans bæst af en søster.
-Leder du efter et billede af hende? -Jeg vil se, hvordan hun ser ud.
Det er ikke udseendet.
Jeg husker, da hun var her, følte jeg, jeg havde en øgle på benet.
Du er slet ikke som hende.
For os er "tante Vittoria" bare en joke.
Hvis din far er ond, siger jeg: "Pas på. Du ligner Vittoria. "
Er hun så slem?
Hun er en misundelig kvinde. Hun kunne ikke klare din fars succes.
Hvad betyder det?
Hun tager alt og alle som et personligt angreb.
Men din fars eksistens er det, der fornærmer hende mest.
-Og tænk, at han reddede hende. -Fra hvad?
Bare glem det. Ikke nu.
Måske ville hun ikke reddes. Måske skulle far have blandet sig udenom.
Det må man ikke, når nogen er i problemer.
Hun betalte ham tilbage ved at være ond.
Kan de ikke slutte fred?
Kun hvis din far bliver middelmådig.
Som alle andre, hun kender.
Da det ikke kan ske, vendte hun deres familie mod ham.
Det er år siden, du så hende.
Men da du var lille, besøgte vi hende nogle gange. Husker du det ikke?
-Det kan jeg ikke huske. -Det er længe siden.
-Hvad gør hun? -Hun er nogens hushjælp.
Det er også din fars skyld.
-Hvorfor? -Jeg vil se, hvordan hun ser ud.
Jeg må se hende.
Okay.
-Kender du Via Miraglia? -Nej.
Via Stradera?
Nej.
Poggioreale, Piazza Nazionale. Hun er her.
Arenaccia, industriområdet?
-Kender du ikke Il Pianto? -Nej.
Så lær det.
Det er et kort over din by.
Når du er klar til at fortælle far det, så tag til din tante alene.
Tag det.
POGGIOREALE KIRKEGÅRD
NY KIRKEGÅRD
SANTA MARIA DEL PIANTO
Jeg havde alle de ukendte gadenavne, min mor havde nævnt.
Især Il Pianto.
Det må have været et trist sted,
hvor du følte smerte, eller måske fik det dig til at lide.
Og min tante boede der.
VITTORIA, VIVIANA OG ARMANDO, VANNI
CASA CASERTA TRADA VITTORIA
Hallo?
-Hej, Nello. -Hej, far.
Hej.
Hvad laver du?
Intet.
-Mor? -Hun er i soveværelset.
-Har du lavet lektier? -Jeg gennemgår dem.
-Er der noget, du ikke forstod? -Intet.
-Eller skal jeg forklare det bedre? -Nej.
Lad det ikke ligge.
Du ligner ikke min søster.
Det sagde du.
Husk det her. Hun kan lide at såre mig. Hun vil bruge dig til at såre mig.
Hun vil forsøge at tage din kærlighed, og det er uudholdeligt for mig.
Kom her.
Når du ser hende,
skal du gøre, hvad Odysseus gjorde med sirenerne.
Put voks i ørerne, og lyt ikke.
-Så du kører mig derhen? -Ja.
-Hvad er der galt? -Intet. Du lugter underligt.
-Er det forstået? -Ja.
Ja. Stor pige.
Jeg forstod det slet ikke.
Hej, piger. Hvor skal I hen? De har besat skolen.
-Virkelig? Hvem? -Peppe O Dragone og hans venner.
-Peppe O Dragone? Kom nu. -Det er fint!
Jeg tager til Officina. Der er en koncert.
Vil I med?
Hop op.
Følg med mig.
Giv mig en pose hash til 10.000 lire.
Sankt Antonius er djævelens fjende
Fascisterne og politiet er djævlen
Sankt Antonius, kom her Og fjern dem
Sankt Antonius, kom her Og tag dem alle væk
Du skal brænde det hele
Du skal brænde det hele…
Her, tag et hiv.
I denne by, fuld af problemer
I Italien, hvor alle er dumme…
Giovà, vi har problemer.
Vi ryger ikke eller giver blowjobs. Vi kan ikke engang spille guitar.
Guitaren er en stor ting.
Du skal brænde det hele
Fremtiden kommer Fascister og iværksættere
Jo nærmere de kommer, Jo mere ligner de undertrykkere
Folk, der sælger sig selv For en tallerken pasta
Man skal antænde en flamme Der får herrerne til at ryste
Du skal brænde det hele
Sorg og blod og bitre tårer…
Hvem er den blærerøv?
Ved du, at dit tøj koster en arbejders årsløn?
Hvorfor tror du, arbejdere skal gå i klude?
Hvad laver fascisten her?
Hvem er fascist? Jeg har læst manifestet.
Ikke kun brugsvejledning for sprøjter.
Hvem lukkede dig ind, din skide fascist?
-Hej. -Hvad fanden vil du?
Hvad fanden laver du?
Du skal brænde det hele
Pres det mod dit øje, ellers hæver det.
Tak.
Gør det ondt?
Hvad med dig?
Jeg skal derhen.
-Hvorfor? -For at møde nogen.
Jeg forklarer senere.
Fortæl mig alt senere.
Vær forsigtig.
-Godaften, professor. -Godaften til Dem.
Vent.
-Gør det stadig ondt? -Ja.
Hør her.
Giver du mig dit øje, får jeg det repareret
og bringer det tilbage så godt som nyt.
Okay.
Jeg vil spørge dig om noget.
Jeg har tænkt over det hele dagen.
Hvem er den smukkeste pige i Napoli?
-Det ved jeg ikke. -Kom nu!
Prøv at huske. Hvem er det?
Mig?
Godt klaret. Det rigtige svar.
Det tænkte jeg nok.
Husker du sangen, vi sang til demonstrationerne?
Hvem sagde, jeg måtte forlade dig? Jeg vil hellere…
Sæt den i andet gear.
…dø end mærke denne smerte…
Tredje gear.
-Færdig? -Færdig.
Jeg dør, dør, dør
Kom nu, syng.
Mit hjertes ånde
-Du er min kærlighed -Min kærlighed
Jeg dør, dør, dør Mit hjertes åndedræt
Jeg dør, dør, dør
Mit hjertes åndedræt
Du er min elskede
Godt klaret.
Var det her?
Vent, jeg tager fejl.
Ser du, hvordan det er her?
Ja, født og opvokset her. Det var mit hjem.
Og her bor Vittoria stadig. Det er hoveddøren.
Gå nu. Jeg venter på dig.
Vil du have en kiks?
Værsgo.
Hvad er der galt?
Gå ingen steder.
Gå nu. Jeg bevæger mig ikke.
Hvad hvis hun holder mig tilbage?
Når du bliver træt, så sig til hende: "Jeg må gå. Okay?"
Hvis hun ikke lader mig gå?
Okay. En time højst, så redder jeg dig.
Nej. Bliv her. Jeg kommer tilbage alene.
For helvede! Jøsses!
Hun forstår det ikke.
Der er ingen skønhed uden smerte, vel?
-Det lyder rigtigt. -Se?
-Hun er sød. -Ja, hun ligner en dukke.
Undskyld. Trada?
Døren derovre. Første sal.
Hun venter på dig.
TRADA
Et øjeblik!
Hvad er der sket?
Er du syg? Skal du tisse?
Nej.
Hvad så?
Hvorfor banker du sådan?
-Jeg er Giovanna, tante. -Jeg ved, hvem du er.
Men kald mig "tante" igen, og du må hellere vende dig om og gå.
Vil De købe en kop kaffe til mig?
Hvad vil du? Gå videre.
Okay, jeg forstår. Sikke forfærdelige manerer.
-Uduelige mand. -Skrid!
Hvordan gik det?
Godt.
Er det alt? Fortæl mig.
Hun gav mig en juice, der var fuld af kerner,
så jeg spyttede dem ud.
Hun spurgte, om jeg har venner. Jeg fortalte om Angela og Ida.
Ja så.
-Spurgte hun om mig? -Nej.
-Slet ikke? -Intet.
Om din mor?
Nej.
-Hvad var det for en musik? -Hvilken?
På et tidspunkt hørte jeg meget høj musik.
Jeg hørte det ikke.
Var hun sød?
Lad os sige det.
Sagde hun noget ondt?
Hun er lidt ubehagelig.
Hvad sagde jeg?
Er din nysgerrighed stillet nu? Indså du, hun ikke ligner dig overhovedet?
-Ja. -Godt.
Giv mig et kys.
Er jeg tilgivet?
Du er tilgivet.
Nej! Nej, dit skæg kradser!
Forestil dig, hvor meget din tante kradser med det overskæg!
Hun har ikke overskæg.
-Jo. -Nej.
Okay, det har hun ikke.
Gud forbyde, at du går tilbage og tjekker, om hun har overskæg.
Jeg vil ikke se hende igen.
Jeg er Giovanna, tante.
Jeg ved, hvem du er.
Men kald mig "tante" igen, og du må vende dig om og gå.
Hvad er det?
-Gør det ondt? -Nej.
Vil du have et glas juice?
Jeg vil ikke ulejlige dig.
Vil du have mere?
-Godt. -Kom så.
Sådan.
Vær forsigtig. Den er i stykker.
Sæt dig her.
Og tag jakken af.
Hvor er ilden?
-Sådan. -Laver du den?
Nej, din søster gør!
Giannì, tog du ikke dit armbånd på?
Hvilket armbånd?
Det, jeg gav dig, da du blev født.
Mor lod mig nok bære det, indtil jeg var et eller to, og så passede det ikke.
Du er klog, Giannì.
Det er sandheden.
Er du bange for mig?
Ja.
Det bør du være!
Frygt gør dig årvågen.
Du fandt hurtigt på en undskyldning for at redde din far.
Godt gået, Giannì.
Men ved at gøre det reddede du ikke dig selv.
Jeg gav dig ikke et armbånd til en baby.
Det, jeg gav dig, var til en voksen. Et kostbart armbånd.
Kom så.
Det er sundt.
Jeg er ikke som din far.
Så knyttet til penge og materielle ting.
Jeg er ligeglad med ting. Jeg bekymrer mig om folk.
Jeg plejede at eje noget, bare én ting.
Det armbånd.
Da du blev født, tænkte jeg:
"Hun kan tage det på, når hun bliver voksen."
Det skrev jeg endda på kortet.
Hvilket kort?
Det kort, jeg lagde i postkassen sammen med armbåndet.
"Giv hende det her, når hun er ældre."
Du skulle ikke lægge det der. Tyve har stjålet det.
Hvilke tyve?
Hvorfor tale, hvis du ikke ved noget? Drik din juice!
Det kan din mor heller ikke lave.
Kom nu, ild, for helvede!
Ild. Godt.
Jeg lagde det i postkassen,
for hvis jeg gik ind, ville din far have smidt mig ud.
Nej, min far smider aldrig nogen ud.
Din far er et røvhul.
Han tror, han ved det hele.
Han accepterer ikke, at andre er dygtige.
Siger du, han tager fejl, sletter han dig fra sit liv.
Han slettede også Enzo.
Min Enzo.
Din far vil slette alle, der er bedre end ham.
Han har altid gjort det.
Selv da han var lille.
Han tror, han er klog, men det har han aldrig været.
Han er bare en skid.
Han vil gøre alt for at få dig til at tro, du ikke kan leve uden ham.
Hver gang han gik, da vi var små, føltes det, som om solen var forsvundet.
Jeg tænkte: "Nu skal jeg dø."
Så jeg gjorde, hvad han ville.
Han besluttede, hvad der var rigtigt og forkert.
Han fik mig til at tro, at Gud ikke eksisterede.
Så langt gik han.
Men jeg skiftede mening,
så snart jeg mødte Enzo.
Fandens også!
For din far har du kun ret til at eksistere,
hvis du har en bog i hånden.
Det svin.
Den lort.
Den skiderik.
Selv min Enzo fik han til at tro, de var venner,
og så stjal han hans sjæl. Han rev den i stykker.
Giannì, kom her!
Giannì!
Sover du?
Den hund skal høre det, så han husker.
Første gang jeg mødte Enzo,
var vi til en dansefest.
Vi dansede sådan til denne sang.
-Er det længe siden? -Det føles som i går.
-Hvor er Enzo? -Du vokser ikke op ordentligt.
Du tror mere på løgne end sandheden. Ikke?
Du kan nok ikke engang danse!
-Jeg kan breakdance. -Breakdance? Jøsses!
Giv mig din hånd.
En, to…
Følg mig.
Kom nu, flyt de små hofter!
Hvad er der galt?
Nu vil jeg møde Enzo.
-Virkelig? -Ja.
Okay. Vi kan besøge ham en af disse dage.
Hvor er han?
Han er på kirkegården.
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Hver sin smag.
Ingen ved det.
Tekster af: Michael Asmussen