‎UN SERIAL NETFLIX
‎După ce am cunoscut-o, ‎mă gândeam la Vittoria întruna.
‎Era urâtă?
‎Era frumoasă?
‎Nu știam.
‎Dacă chiar îi semănam, ‎de ce nu aveam energia ei?
‎Unde se ascundea în mine ‎focul care-i făcea ochii să strălucească?
‎Giovanna!
‎Ce faci acolo?
‎De ce nu ești la școală?
‎Mă gândeam și la misterioasa brățară.
‎Și m-am convins ‎că, dacă aș fi avut-o pe mână,
‎m-aș fi simțit mai puternică.
‎CAPITOLUL 2: ASEMĂNARE
‎Giovà, unde ai fost?
‎Nimic. Nu răspunde.
‎Scumpa mea,
‎l-am întrebat chiar și pe tatăl tău.
‎Vittoria nu ne-a făcut niciun cadou.
‎Niciunuia!
‎Deci e o mincinoasă?
‎Bineînțeles. E o mare mincinoasă.
‎Alege ce bijuterie vrei ‎și mama ți-o face cadou.
‎Nu vreau lucrurile tale. ‎Vreau brățara pe care mi-a dat-o mătușa.
‎Acea brățară nu există. ‎Nu știu cum să ți-o mai spun.
‎Giovà, nu te-ai îmbrăcat? ‎Haide, o să întârziem.
‎De ce nu o iei înainte? Pot merge singură.
‎Era prima dată când îmi mințeam părinții.
‎Planul era următorul. ‎Nu mă duceam la școală.
‎Mă întâlneam cu mătușa mea ‎ca să mergem la mormântul lui Enzo.
‎Dar încă nu știam ‎că Vittoria nu respecta înțelegerile.
‎Bună dimineața!
‎Am venit să o iau pe Giannina.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Haide, o să întârziem.
‎Vittoria, de ce ești aici?
‎Am zis deja.
‎Am uitat că ești puțin surd.
‎Am venit să o iau pe Giannina.
‎E aniversarea mea și a lui Enzo. ‎Douăzeci și trei de ani.
‎Dar Giovanna trebuie să meargă la școală.
‎Se pare că v-ați făcut planuri. ‎Vrei să mergi?
‎Sigur că vrea, Andrea. ‎Altfel de ce ar fi sora ta aici?
‎Da, ne-am făcut planuri.
‎Atunci, du-te.
‎- Pa! ‎- Pa!
‎- La ce oră o aduci înapoi? ‎- Când se plictisește.
‎- La prânz. ‎- Bine.
‎La unu suntem aici.
‎Haide, să mergem!
‎Grăbește-te!
‎Nello, îmi cer scuze… Sunt idioate.
‎Ce-i asta? Parcă ai fi polițistă.
‎Azi, când l-am revăzut pe Andrea,
‎mi-am zis: „Și tu ai îmbătrânit.”
‎E consumat.
‎Păcat. Era un bărbat frumos.
‎Ai fost vreodată la cimitir?
‎- Nu. ‎- Bineînțeles. Eram sigură.
‎Taică-tău e prea speriat.
‎Mereu a fost așa. ‎Se teme de boală și de moarte.
‎Toți sunt niște aroganți, Giannì.
‎Se prefac că moartea nu există.
‎Tatăl tău, când bunica ta,
‎binecuvântat să-i fie sufletul, a murit,
‎abia dacă a venit la înmormântare.
‎A făcut la fel cu bunicul tău.
‎Două minute și a plecat.
‎Ce vrei?
‎Ce mama dracului faci? Târfă!
‎Mă-ta și soră-ta!
‎O iau în cur, în gură și în urechi!
‎Așa e el. ‎Și cu bunicul tău a făcut la fel.
‎Nu a vrut să-l vadă mort ‎ca să nu se gândească la moartea lui.
‎Morții sunt ca niște obiecte stricate.
‎Ca un radio, un televizor, un mixer.
‎Un mixer?
‎E important să ne amintim ‎cum erau când funcționau.
‎Amintirea e singurul loc bun de veci.
‎Ce dracu'?
‎Repeți ca papagalul ‎prostiile pe care le spune tatăl tău.
‎Și maică-ta face la fel.
‎Ce crezi? Și eu eram la fel.
‎Când eram copilă.
‎Dar când l-am cunoscut pe Enzo…
‎l-am șters pe taică-tău din mintea mea.
‎Doamnă, încotro?
‎- Ce e? ‎- Nu puteți trece cu mașina.
‎Dați în spate ‎și parcați după mașina aceea.
‎„Doamnă” îi zici grasei de bunică-ta!
‎Scuze, domnișoară. Faceți o donație?
‎- Dă-te la o parte! ‎- Du-te dracului!
‎Bună dimineața, Giggino!
‎Bună dimineața, Vittoria! ‎Azi am zece crizanteme la 8.000 de lire.
‎Ce-ți place, micuțo?
‎Dă-mi-le pe astea!
‎Astea. Poftim.
‎Și alea?
‎Încă una.
‎Poftim.
‎- Aproape gratis. ‎- Mulțumesc.
‎O zi bună!
‎Dă-mi-le!
‎Ia tot ce trebuie!
‎- Totul e în regulă? Ce s-a întâmplat? ‎- Nimic.
‎Te afectează?
‎Nu.
‎Am ajuns.
‎Enzo al meu.
‎Spune tu, nu era frumos?
‎Atât de frumos!
‎Așa…
‎Ține!
‎E o cișmea încolo.
‎La dreapta. Du-te!
‎Ce e?
‎La ce te uiți? E murdar.
‎Ar trebui să cureți. Repede!
‎Sfântul Antonie e dușmanul diavolului
‎Sfântul Antonie…
‎Enzo, ai văzut pe cine ți-am adus?
‎O cheamă Giovanna.
‎Dar eu îi spun Giannina.
‎Pentru că e mică.
‎Ai văzut ce frumoasă e?
‎Nu se născuse când tu încă trăiai.
‎De asta nu o cunoști.
‎Ar fi putut fi fiica noastră.
‎De ce te uiți așa la mine?
‎N-ai mai văzut oameni plângând?
‎Tu îți pui florile acolo, ‎iar eu mi le pun aici.
‎Șervețelul!
‎Deci…
‎Ține!
‎Așa…
‎Gata.
‎E frumos.
‎La naiba!
‎Ți-a spus tatăl tău ‎cum ne-am luptat pentru casa mea?
‎Conacul în care trăiesc.
‎Tatăl tău tot insista: ‎„E casa părinților noștri.
‎Vreau partea mea. Trebuie s-o vindem.”
‎I-am zis: „Știu, Andrea.
‎Dar voi aveți casa voastră.
‎Eu nu am unde să merg, ‎iar maghernița asta n-are valoare.”
‎Am avut o discuție interminabilă.
‎Cum nu găseam o soluție…
‎Enzo, ca să mă protejeze, a intervenit.
‎Ca să mă ajute.
‎Andrea…
‎Sora ta nu te poate despăgubi. ‎Nu are bani.
‎Tu ar trebui să taci.
‎Ești nimeni. De ce te amesteci? ‎N-ai niciun cuvânt de spus.
‎Bine.
‎Cât valorează casa asta?
‎Îți plătesc eu și sunteți chit.
‎Cu ce-mi plătești? ‎Ești polițist. N-ai nimic.
‎De unde o să faci rost de bani?
‎Ai bani? Spune! Ai?
‎Atunci, ești un hoț.
‎Ești implicat în ceva murdar, nu-i așa?
‎Ești un delincvent, nu-i așa?
‎Răspunde!
‎Ce prost!
‎Dacă mă mai jignești, ‎scot pistolul și te împușc.
‎Margherita.
‎Margherì, putem vorbi puțin?
‎N-ai observat că soțul tău ‎se culcă cu sora mea sub nasul tău?
‎Și acum vrea să mă lase fără casă.
‎- Ți se pare corect? ‎- Despre ce vorbești?
‎Atât de departe a mers.
‎Și-a asumat această responsabilitate.
‎Și pe urmă?
‎Soția lui l-a iertat.
‎Dar el nu putea trăi fără mine.
‎Și apoi…
‎câteva luni mai târziu…
‎a murit.
‎A murit de durere?
‎Da, de durere.
‎Atunci, tu de ce nu ai murit?
‎Pentru că port viața la gât
‎ca o medalie cu două fațete.
‎Pe una e iubirea. Iubirea pentru Enzo.
‎Iubire pentru copiii lui, ‎pentru Margherita.
‎Iar pe cealaltă e ura pentru tatăl tău.
‎O ură…
‎care te face să continui ‎chiar și când vrei să mori.
‎Soția lui te-a iertat ‎deși i-ai furat soțul?
‎I-am furat soțul. Exact.
‎Ai zis bine.
‎Asta am făcut. Și nu e un lucru frumos.
‎Dar iubirea noastră era atât de puternică, ‎încât nu se putea altfel.
‎Știi ce fac bărbații și femeile împreună?
‎Da.
‎Spui că știi.
‎Pentru că poate te-ai atins de câteva ori
‎și te-ai masturbat.
‎Dar nu știi. Fac sex.
‎Ai înțeles?
‎Eu și Enzo am făcut sex de 11 ori.
‎Și n-am mai făcut-o niciodată apoi, ‎cu nimeni.
‎Enzo m-a atins, ‎m-a sărutat și m-a lins peste tot.
‎Și l-am atins și eu. Și l-am sărutat.
‎Apoi își băga scula în mine…
‎Mă ținea de fund cu ambele mâini,
‎una aici, cealaltă aici,
‎și mi-o trăgea cu atâta putere, ‎atât de tare…
‎că mă făcea să țip.
‎Dacă tu, în toată viața ta, ‎nu o faci cum am făcut-o eu,
‎cu toată pasiunea și cu toată iubirea,
‎pentru ce mama dracului trăiești?
‎Spune-i asta tatălui tău.
‎„Mătușa Vittoria mi-a zis
‎că, dacă nu fac sex, măcar o dată,
‎cum a făcut ea cu Enzo,
‎nu are rost să trăiesc.”
‎Bine?
‎Spune-i exact așa.
‎Să mergem!
‎Bravo!
‎Fumezi acum?
‎Treci la curățenie!
‎Ce idiot!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Mor, mor, mor
‎Bună!
‎Spală-te pe mâini, e gata.
‎Nu ți-e foame?
‎Mi-e puțin greață.
‎- De ce? ‎- Vittoria conduce oribil.
‎Pentru binele tău, ‎sper că nu i-ai zis asta.
‎Nu, nu i-am zis.
‎De ce v-ați certat?
‎Din cauza cuiva pe nume Enzo…
‎tatăl a trei copii…
‎prieten…
‎cu sora mea. A vrut să pună mâna ‎pe casa părinților noștri.
‎Vittoria ar fi rămas fără nimic.
‎Era polițist. Dar, sub uniformă, ‎se ascundea un delincvent.
‎M-a amenințat că mă împușcă.
‎Ca să-l opresc și ca să-l împiedic ‎să o distrugă pe mătușa ta,
‎a trebuit să-i spun soției sale despre ei.
‎A trebuit să-i spun soției sale?
‎Da, exact. Acum, mănâncă.
‎Ți-ai asumat o mare responsabilitate.
‎E indicată întreaga familie, ‎inclusiv bunicul, casa și barca.
‎Dar cel mai mult îi interesează bunurile ‎și puterea capului familiei Malavoglia.
‎La literatură, stai bine. ‎La gramatică, ai unele lacune.
‎Lacune, ai înțeles?
‎Minus șase.
‎Vino!
‎Chiar ți-a plăcut romanul, nu?
‎Da. Îmi plac romanele.
‎Trebuie să studiezi ce nu-ți place.
‎Fugi!
‎Ești prostuță. Nu știi cum se face.
‎Vreți să știți cum e locul ăla sau nu?
‎Spune-ne!
‎Se numește Il Pianto.
‎M-a durut!
‎Dar oamenii de acolo râd.
‎E aici, în Napoli, ‎dar pare o altă planetă.
‎Pare un loc murdar, dar e doar sărac.
‎Cei care locuiesc acolo fac curat întruna. ‎Sunt obsedați de curățenie.
‎Dacă s-ar sparge o țeavă de scurgere, ‎ar mirosi tot a rufe spălate.
‎Mătușa mi-a spus ‎că a iubit un singur bărbat în viața ei.
‎Că, de când a murit, ‎n-a mai dorit pe nimeni. Niciodată.
‎Ce iubire frumoasă!
‎Parcă eram posedată.
‎Începusem să adopt spontan ‎vulgaritatea Vittoriei.
‎Îi imitam reacțiile surprinzătoare.
‎Au făcut sex de 11 ori în total, ‎iar el o făcea să țipe.
‎Mi-a spus că, atunci când faci sex, ‎trebuie să țipi.
‎Dar să țipi pe bune.
‎A zis: „Dacă faci sex și nu țipi, ‎pentru ce trăiești?”
‎Nu mi-am auzit părinții țipând.
‎Am auzit-o pe mama țipând odată.
‎Dar foarte scurt,
‎de parcă tata ar fi tras-o de păr.
‎Toată lumea țipă în filme porno.
‎De unde știi?
‎Am văzut unul la Gioacchino de Crăciun.
‎Era un director de închisoare,
‎care vorbea napolitană, supărat ‎pe o polițistă care îi dădea o amendă.
‎Așa că i-o trăgea pe la spate
‎și zicea: „Ia fluierul ăsta ‎și dirijează circulația!”
‎- O capodoperă. ‎- Nici n-ai idee.
‎Când înveți, trebuie să înțelegi.
‎Altfel, ești doar o prefăcută.
‎Ai înțeles?
‎Da, doamnă.
‎Plimbă câinele, bine?
‎Ascultă…
‎taică-tău tot zgârcit e?
‎De ce îl pomenești mereu? Ești obsedată.
‎Să-l aduc data viitoare, ‎ca să stați împreună?
‎- Vino aici, te rog. ‎- Giannì, ești deja mare.
‎Ar trebui să te rebeli.
‎Altfel te vor distruge.
‎Fii cu ochii pe părinții tăi…
‎sau o să te pierzi.
‎Scuză-mă, nu sunt supărată pe tine. Bine?
‎Așteaptă.
‎- Ține! ‎- Ce sunt?
‎Bani. Ce să fie?
‎Știu. Dar de ce mi-i dai?
‎Ia-i, nu sunt mulți.
‎Giannì, eu nu am nimic, ‎dar n-am nevoie de nimic.
‎Ai putea să-ți iei un vehicul…
‎ca să mă vizitezi.
‎Și n-ar mai trebui să bat ‎autostrada în sus și în jos.
‎Bine.
‎Vittò, ai un foc?
‎Ai grijă, tinere, O să-ți arzi ‎cele patru fire de păr de pe piept.
‎Ce mai faci, Vittò?
‎Pleacă, altfel te pocnesc.
‎- Vittò. ‎- Haide!
‎Cine e fata asta?
‎Ce aere își dau!
‎- E frumoasă. ‎- Bună, Vittò!
‎Bună, scumpo!
‎Sunt obosită.
‎Șaptezeci și unu, „omul de rahat”. ‎Vino și atârnă rufele!
‎Bună dimineața!
‎Șase, „cel care privește în jos”. Vittò!
‎E și Giovanna! Uite ce frumoasă e!
‎Bună!
‎- E tare drăguță. ‎- Jucați cu noi!
‎- Vreți să jucați? ‎- Tombolă?
‎- Nu pot. ‎- Putem juca o rundă mai târziu.
‎- Haide! ‎- Grăbiți-vă, vreau să joc și eu.
‎- Se topește înghețata. ‎- Nu-ți face griji, Giovà.
‎- Ce număr a ieșit? ‎- Nu te uita. Atârnă rufele!
‎Doamne, ce răutăcioase!
‎Șaizeci și patru, ‎faceți „sex” din când în când.
‎Nu știu dacă a făcut-o intenționat,
‎dar mi-a arătat ce relație bună avea ‎cu soția și copiii fostului său amant.
‎Ce plăcere!
‎Intrați! Cât mă bucur! Vă rog!
‎- Încântată. ‎- Încântată?
‎Ne-am văzut în curte acum ceva timp.
‎O epilam pe Giuliana.
‎Am adus înghețată!
‎- Giuliana! ‎- Aduceți ce ne trebuie!
‎Șervețele! Vittoria a adus înghețată.
‎- E cald aici. ‎- Vin!
‎- Te simți bine? Ia loc. ‎- Da. Mulțumesc.
‎Uite cupele.
‎Uite o lingură. Luăm și lingurițe.
‎Frumoasă!
‎Ea e Giuliana.
‎El e Corrado.
‎Iar el e Tonino.
‎- Ia loc! ‎- Mersi.
‎Lingurițe.
‎Vino încoace!
‎Desfă! Ia o lingură.
‎Aici. Împarte șervețelele, ‎să avem fiecare câte unul.
‎Fistic, stracciatella și alune.
‎Ce bun!
‎- Mie, stracciatella. ‎- Mie, de toate!
‎A început să facă pizza. Mănâncă mereu.
‎- Mă dor coapsele. ‎- Ești obosită?
‎N-ai luat ciocolată, mătușă?
‎- Știi că-mi place ciocolata. ‎- Mai taci! Mănânci aproape orice.
‎Acesta mănâncă mereu.
‎- Tu ce aromă vrei? ‎- Stracciatella.
‎- Atât? ‎- Și alune.
‎Mulțumesc, mătușă.
‎E o surpriză frumoasă.
‎Cine ar fi crezut ‎că e așa frumoasă și manierată?
‎E destul de ușor să fii mai frumos ‎și mai manierat decât tine!
‎Giovà, nu o asculta. Am fost crescut bine.
‎Mersi pentru înghețată. Nu fi dură cu ea.
‎Ce? Nu sunt dură. ‎O învăț cum să se poarte.
‎Primul lucru pe care am învățat-o e: ‎„Când te duci acasă la cineva, bate…”
‎Termină tu.
‎- „Cu picioarele.” ‎- Cu picioarele!
‎Ai dreptate.
‎Știi ce înseamnă?
‎Să nu mergi cu mâinile goale.
‎Bravo!
‎E nevoie adesea de un traducător ‎ca să o înțelegi pe mătușa.
‎Ești deșteaptă, așa-i?
‎- Poți privi, dar fără să pui mâna. ‎- Are dreptate.
‎Nu fi obraznic! Lasă copila în pace.
‎Copila?
‎Nu arată ca o copilă.
‎Te simți o copilă?
‎Corrà, încetează!
‎Ce-i cu voi? Să plec?
‎Doamne, Corrà!
‎Ești un mare hoțoman!
‎Așa…
‎- Mătușică? ‎- Ce e?
‎- Diseară, vine Roberto. ‎- Da?
‎Nu înțeleg cum se descurcă în Milano.
‎Milano e frumos.
‎- Oriunde e mai bine decât aici. ‎- Chiar și în Casalpusterlengo.
‎I-am spus că poate dormi aici.
‎De ce?
‎Îi datorezi vreo favoare?
‎Nu.
‎Atunci?
‎De ce te deranjează? E inteligent, stimat.
‎Și pe deasupra frumos.
‎Giovà, nu o asculta. E o pacoste.
‎Ai grijă ce spui despre Roberto.
‎Exact. E mai bun decât amicii tăi!
‎Amicii mei o să-l bată măr ‎dacă îndrăznește să repete ce a zis.
‎Și cine sunt amicii ăștia ai tăi?
‎Vorbești despre Rosario Sargente?
‎Fiul avocatului Sargente?
‎Nu vorbesc despre nimeni.
‎Dacă-l vezi pe acest „nimeni”…
‎și-i dai până și „bună ziua”…
‎îți învinețesc fundul, Corrà.
‎Ne-am înțeles?
‎A plecat la Milano. Nu are dreptul ‎să ne spună cum să ne purtăm aici.
‎Corrà, taci odată! N-ai înțeles?
‎L-aș asculta ore în șir pe Roberto. ‎Pentru că are mereu dreptate.
‎- Nu pentru că ești o proastă amorezată? ‎- Încetează, Corrà! Exagerezi.
‎Roberto e o comoară.
‎Ce ar trebui să fac, Vittò?
‎Aici, nu e loc.
‎Și e și Giuliana. Nu e în regulă.
‎Uite cum facem. Poate să doarmă la mine.
‎Ce ne-am face fără mătușica?
‎Hai să ne împăcăm!
‎- Nu. ‎- Să ne împăcăm!
‎- Ce faci? ‎- Un pupic.
‎- Încetează! ‎- Doamne!
‎- Doamne, nu! ‎- Doar un pupic!
‎Ești atât de lipicios!
‎Te iubesc.
‎Ca o femeie, mereu gata să împart
‎Ca un fior, te doresc
‎Așadar? Cum sunt copiii Margheritei?
‎Și ai Vittoriei.
‎Da, dar cum sunt?
‎Așadar, Giuliana e frumoasă și dulce.
‎Corrado se comportă ca un golan, ‎dar e un prostuț.
‎Și Tonino.
‎E timid.
‎- Timid? ‎- Da.
‎Nu-mi spui adevărul. ‎Ești puțin îndrăgostită de el?
‎Angela, probabil că te descurci bine ‎cu buzele alea mari, nu?
‎La ce?
‎La sex oral.
‎- De ce n-o întrebi pe maică-ta? ‎- Pe mama?
‎- O ia în fund, în gură și în urechi! ‎- Te omor!
‎În fine, cred că da. Îl plac.
‎Știam eu!
‎Am emoții.
‎Să vedem…
‎Deci?
‎Ați trecut amândouă.
‎- Și tu? ‎- Da.
‎Ce bine!
‎Ce prostuță ești!
‎„Tonino!”
‎Jură că mi-l prezinți, altfel ne certăm.
‎Jur! Cretino!
‎- Totul e în regulă? ‎- Da, de ce?
‎- V-ați distrat? ‎- Poftim?
‎V-ați sărutat?
‎- Ai înnebunit? ‎- V-am văzut.
‎Ce ai văzut? Ești cretină. Prinde-o!
‎O să te prindem!
‎Ida era așa din școala primară.
‎Tot ce făcea era să scrie.
‎Privea totul și pe toată lumea ‎ca pe o posibilă poveste.
‎Tâmpito!
‎Nu vorbi urât!
‎Creveții erau 15.000 de lire, ‎iar bibanul 25.000.
‎Hoție. Ai fost la cel din spatele pieței?
‎Da.
‎Te-au păcălit, Marià. ‎15.000 de lire pentru creveți e o hoție.
‎- Du-te tu mâine și cumpără. ‎- Bine.
‎Nici măcar nu pot să mănânc. ‎Am probleme cu vezica biliară.
‎- E doar pește. Nu-ți face rău. ‎- Da, pește. Sunt crustacee, Andrea.
‎Crustaceele sunt afurisite.
‎Tot cu chestia aia în mână? Doamne!
‎Casa din Posillipo era frumoasă.
‎Îi aparținea Costanzei, ‎a cărei familie era bogată.
‎Mama mea era profesoară și corecta cărți.
‎Costanza se născuse o doamnă, ‎ca și fetele ei.
‎Mâncăm?
‎Mă omoară gâtul. De la umiditate.
‎Doamne, Mariano! Mereu ai o problemă?
‎Pune niște muzică. ‎Sau ai și o infecție la ureche?
‎Rahat cu ochi!
‎Du-te, Giovà!
‎HITURILE LUI PEPPINO
‎Da!
‎Ți-am spus că iubirea poate răni
‎Ai zis că nu e adevărat ‎Că știi ce faci
‎Și acum?
‎Te iubesc
‎Ochii tăi mă înnebunesc
‎Te iubesc
‎Și acum?
‎Mi-e frică
‎Să visez diseară fără tine
‎Mi-e frică
‎Nina, Ninetta, dacă asta nu e iubire
‎Atunci, spune-mi tu ce este
‎Nina, Ninetta, vreau să te uit
‎Spune-mi ce pot să fac
‎Dar de ce?
‎Îmi pierd timpul și mințile pentru tine
‎Dar de ce?
‎Dacă s-a terminat, nu vreau să știu
‎Și nu. Și acum?
‎Ce? „Și nu. Și acum?”
‎- Și nu. ‎- Și acum?
‎Nu.
‎S-a terminat vinul.
‎Cui îi pasă? Bem niște limoncello.
‎Corectez o primă versiune a romanului său.
‎Dar nu știu cum să descriu intriga.
‎Nu se întâmplă mare lucru.
‎E vorba despre o femeie ‎care pierde un câine.
‎Și, pentru a-l găsi, ‎trebuie să-și schimbe viața.
‎În fine, nu știu cum s-o descriu.
‎Nu știu de ce, dar m-a impresionat.
‎O s-o citesc!
‎Dar tu citești doar eseuri de ani buni.
‎Ți-a plăcut gluma, nu?
‎La naiba!
‎- Vrei să știi ceva? ‎- Ce?
‎Nu cred că mătușa ta există.
‎Sigur că există.
‎Atunci, nu e cum ne-ai povestit. ‎De asta nu vrei să o cunoaștem.
‎E chiar mai interesantă decât v-am spus.
‎Nu mă pricep la descrieri.
‎Atunci, uite cum facem.
‎Du-ne la ea, o studiez, apoi o descriu eu.
‎De când Vittoria mi-a zis ‎să fiu cu ochii pe părinții mei,
‎gesturile lor cele mai obișnuite ‎păreau o poartă către secrete oribile.
‎Așadar, ne duci sau nu?
‎Las-o în pace! E îndrăgostită.
‎- Da? De tine? ‎- Ai terminat?
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Când ești mic, totul pare important.
‎Când ești mare, totul pare mărunt.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Să intrăm!
‎Haideți, fetelor!
‎Când ești mic, totul pare important.
‎Când ești mare, totul pare mărunt.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Când ești mic, totul pare important.
‎Când ești mare, totul pare mărunt.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Când ești mic, totul pare important.
‎Când ești mare, totul pare mărunt.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Fiecare cu ale lui.
‎Nimeni nu știe.
‎Subtitrarea: Florin Rizea