NETFLIX-SARJA
Tuo.
Giovà, tuletko huomenna Flegreaan? Massive Attack soittaa.
Kenellä on rahaa lippuun? -Mihin lippuun? Kiipeämme sisään.
En halua. -Etkö pidä bändistä?
Sanoin, etten halua. Heippa. -Odota hetki.
Päästä hänet, Don.
Etkö näe, että hän on runkkari? Ihan varmasti hän runkkaa.
Kuuletko? Pahastuitko, kun sanoin, että runkkaat?
Mistä sinä puhut?
Miten teet sen? Käytätkö molempia käsiä? Ole rehellinen.
Mikä ämmä! -Olette syvältä.
Te molemmat, eikä vain toinen. Olette syvältä.
LUKU 3 KATKERUUS
HYÖKKÄYKSEN ALAISENA
Hei, Vincenzo. -Päivää.
Hei. -Hei.
Miksi odotat minua aina? -Haluan olla kanssasi.
Mikä on ongelma? -Ei mikään.
Tuletko Rosannan luokse?
Eikö se ole kiinni? -Hän odottaa meitä.
Minulla on nälkä. -Siihen menee viisi minuuttia.
KANSALLINEN TAIDEAKATEMIA
Kenen tuo on? -Minun.
Osaatko ajaa? -Minä opettelen.
Kun on pieni, kaikki vaikuttaa isolta.
Kun on iso, kaikki vaikuttaa pieneltä.
Kukin omillaan.
No? Mitä sanot?
Näytät naurettavalta.
Se oli vain pieni muutos.
Kenet sinä tapaat?
Kenetkö minä tapaan?
En ketään. Se on mekko. -Näytät hullulta.
Siinä se on. Löysin sen. Tämä kangas luo upean siluetin.
Kaunis. -Eikö vain?
Tulen käymään toiste ajan kanssa. -Älä huoli. Säästän sen sinulle.
Selvä.
Oletko aina noin rasittava?
Miksi olet tuollainen?
Koska rakastan sinua.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Eli -
meidän on siis ymmärrettävä, että rikkinäinen Vespa voi olla vapautta.
Kaikilla on nykyään päähänpinttymä vapaudesta.
Se on kaikkialla. Vapaus siellä, vapaus täällä.
Nyt on olemassa jopa vapauspuolue. -Kiva.
Kerro eräs asia. Mitä teet tällä vapaudella?
Kun käynnistät Vespan,
minne sinä menet?
Kouluun. Nuorisotalolle.
Vittorian luokse. -Vittoria-tädille.
Andrea, rauhoitu. -Tiesin sen.
Haluaisin Angelan ja Idan tapaavan hänet.
Kulta, oletko varma? Vittoria-täti ei ole edustuskelpoinen.
Edustuskelpoinenko?
Kuka puhuu noin? Kuulostat paskalta romaanilta, jollaisia oikoluet.
Sinä et ole edustuskelpoinen!
Giovanna, kun harjoitat vapauttasi,
olet päättänyt käydä Vittoria-nimisen naisen luona,
joka sattuu olemaan tätisi.
Verisiteellä.
Olet jopa päättänyt jakaa kokemuksen ystäviesi kanssa.
Mutta en ihan ymmärrä, mitä sanoit.
Mitä sanoitkaan äidillesi? Että hän kuulostaa…
"paskalta romaanilta, jollaisia hän oikolukee"?
Niin.
Älä julkea puhua äidillesi niin, tai minä vannon -
että unohdan olevani professori ja pieksen sinut!
Mene huoneeseesi.
Minusta ylireagoit aina, kun hän mainitsee Vittorian.
Giovanna on lapsi. On normaalia, että hän on hieman karkea.
Nella, tähän aikaanko? -Kyllä.
Miksi pelkäät häntä niin paljon?
En minä pelkää.
Hän on käärme.
Andrea, olen miettinyt asiaa. On jotain, mitä en vieläkään ymmärrä.
Rannekoru, jonka Vittoria antoi Giovannalle…
Taasko se rannekoru? Voi helvetti!
Mitä sille tapahtui?
Selvä. Puhutaan nyt sitten suoraan.
Jos jollakulla on jotain salattavaa, niin sinulla.
Minullako? -Niin, sinulla.
Giovanna on vihainen sinulle. Hän epäilee. Hän seuraa sinua.
Hän ei ole tyhmä.
Jos hän tekee niin, siihen on oltava jokin syy.
Mikä? Anna kuulua, Sherlock Holmes.
Mikä se syy on?
On parempi, jos en sano sitä. -Sano se.
Sinulla on kieli. Puhu.
Kenelle on parempi, jos et sano sitä?
Niin on parempi minulle.
Tuuli puhaltaa Ja myrsky raivoaa
Kenkämme ovat rikki Mutta meidän mentävä on
Valloittamaan punainen kevät
Jossa tulevaisuuden aurinko nousee
Valloittamaan punainen kevät
Jossa tulevaisuuden aurinko nousee
Jokainen alue on kapinallisten kotimaa
Jokainen nainen hänelle huokailee…
Hyvää iltaa, toverit! Ja hyvää helvetin joulua!
Pullo ei voi odottaa. Avaanko sen? -Avaa.
Se ei voi odottaa, muttei aukea.
Taasko nuo samppanjalasit? Hitto, eikö sinulla ole muita?
Kelpaako tämä…
Annat minulle suihkun! -Anteeksi.
Palkinnoksi sinulle kaunis kiillotettu lasi. Tässä.
Anteeksi, Nella. -Ei se mitään.
Kiitos.
Se tuo onnea. -Yksi, kaksi…
Sinulle. -Kiitos. Toivottavasti se on totta.
Voimmeko jakaa tämän maljan, rouva? -Toki.
Tehdään se niin kuin häissä. Olemme molemmat naimisissa.
Ei hassumpaa.
Tytöt, viekää Giovanna tapaamaan lapsia.
Se oli sama vanha tarina joka kerta, kun he tapasivat.
Nyt se oli sietämätöntä.
Haluatko kaviaaria? -Mennään.
Lapsesta asti olimme kuulleet rutkasti tarinoita. Köyhyydestä, eriarvoisuudesta,
luokkakriisistä, syrjäytyneistä,
vasarasta ja sirpistä, jotka päätyivät kellariin.
Ja siellä he olivat samppanjan ja kaviaarin kanssa.
Ovatko nämä lapsia?
Ne ovat mureeneita. Upeita, eikö?
Ne näyttävät muinaisilta merihirviöiltä. -Ne ovatkin.
Eli? Milloin menemme?
Järjestän asiaa. -Toninon on oltava siellä.
Tapaamme Vittorian. Miten Tonino siihen liittyy?
En tiedä, onko hän siellä. -Etkö rakasta häntä enää?
En tiedä.
Rakastaako hän sinua? -En tiedä.
En välitä.
Miten hölmö olinkaan ollut koristellessani tarinoitani Vittoriasta -
ja keksiessäni rakkaussuhteen Toninoon.
Nyt Angela ei lakkaisi ärsyttämästä minua.
Pukeudu hyvin. On kylmä.
Täti. Tiedän, että on myöhä.
En voinut odottaa. Halusin puhua kanssasi.
En ole ollut tavoitettavissa, koska en voi hyvin.
Minua itkettää koko ajan, mutta olet ajatuksissani.
Tein, mitä käskit.
Katsoin juuri sinne, minne käskit, ja nyt minua pelottaa.
Äiti ja isä sanovat, että minusta on tulossa kaltaisesi.
He pitävät sinua rumana ja ilkeänä.
Minä en. Itse asiassa olen iloinen, että minusta on tulossa kuin sinä.
Se tarkoittaa, etten ole kuin he.
Jos olen oikeasti kaltaisesi, ehkä voin joskus rakastaa kuten sinä.
Täti? -Gianni, osaat puhua.
Käytät suuria sanoja.
Mutta en ymmärtänyt paskaakaan.
Olet kaunis, kun naurat.
Mennään! Vauhtia.
Sytytä minulle savuke. Minäkö?
Sytytä se. Tietenkin.
Anna mennä.
Mikä tuo on? Ampumaryhmä?
Jestas, pukeutuiko hän noin kotonakin?
Odota tässä. Minä haen heidät.
Hyvää iltaa.
Onpa mukava tutustua.
Olette molemmat kauniita.
Kuten äitinne. -Kiitos.
Mahtavaa.
Jestas. Mahtavaa.
Niin paljon kultaa ja jalokiviä.
Hyvänen aika, näytät pyhimykseltä!
Tuokin on kaunis.
Kyllä, minäkin pidän siitä.
Pidättekö siitä kovasti? -Kyllä. Minulla on ollut se jo vuosia.
Olkaa sitten varovainen.
Se on niin ihana, että joku saattaa varastaa sen.
Mennään.
Tytöt, olkaa kiltisti. En halua murehtia.
Ei hätää.
Toitko rahat?
Toin.
Eivätkö he antaneet niitä sinulle? -Ehkä jätit ne pöydälle.
Arvasin. Tyhmä! Olet idiootti! -Lopeta.
Sinun piti tuoda ne. Miksi et tuonut?
Olet aina samanlainen. -Riittää!
Turvat kiinni! Mitä hittoa?
Hyvä tavaton. Saan tästä päänsäryn.
Tulta.
Eikö teitäkään ole kastettu?
Ei. -Ei tietenkään.
Jos haluamme, voimme ottaa kasteen vanhempina.
Mitä jos kuolette ennen sitä?
Päädytte limboon. Tiedättehän sen? -Limboa ei olekaan.
Mitä?
Limboa ei ole. -Eikä taivasta, kiirastulta tai helvettiä.
Loistavaa.
Kuka opetti sinulle näitä ihania asioita? Isänne?
Isänne mukaan,
minne Jumala lähettää ne, jotka ovat tehneet syntiä, ja ne, jotka eivät ole?
Jumalaakaan ei ole olemassa. -Eikä syntiä.
Sanoiko isänne senkin? -Kyllä.
Selvä, ymmärrän. Isänne on kusipää.
Syntiä on olemassa.
Kun ei ole ystävyyttä, rakkautta, ihmiset huijaavat ja pilaavat hyvät asiat.
Kuulitteko tuon?
Giannina ymmärtää kaiken. Te kaksi ette tajua paskaakaan.
Aja sinä. -Minäkö?
Tule nyt. Minä en aja enää.
Giovà, kiltti! -Vaihdan vain vaihteet.
Ei, minä… -Giovà, kiltti!
Katso eteenpäin!
Hyvä. Anna mennä. Täydellistä.
Sinun pitää katsoa eteenpäin! -Eteenpäin!
En voi… -Anna mennä.
Silmät kiinnikö? -Anna mennä. Ei silmät kiinni.
Voisitteko lopettaa tuon?
Nopeammin. Anna mennä! -Minä kiihdytän.
Voisiko sanoa, että synti tuntuu katkeruudelta?
Kun jokin tärkeä putoaa ja menee rikki?
Katkeruus…
Hienoa, neiti. Se on katkeruutta.
Tulkaa.
Onko tämä se kirkko?
Täällä käyvillä ihmisillä on uskoa. Tämä ei siis ole kirkko, vaan katedraali!
Pikku ämmä.
Savuke!
Sytytä se minulle.
Mennään, tytöt.
Hei, Florence. -Hei.
Tehkää ristinmerkki.
Anna mennä.
Kenen nimeen? -Isän…
Pojan. -Ja Pyhän Hengen.
Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Sinä. -Isän, Pojan ja Pyhän Hengen nimeen.
Teidän takianne olen myöhässä. Odottakaa täällä. Tulen kohta.
Angela, älä koske.
Tule tänne istumaan.
Tätisi ei ole kovin mukava. -Ja hän on ruma.
Tuo ei ole totta. -Onpa.
Hänestä olemme samannäköisiä. -Mitä? Ette ollenkaan.
Me kaksi olemme sellaisia.
Hyvät ajatukset tekevät meistä kauniimpia, ilkeät ajatukset taas rumia.
Pitäisi vain jättää ne ajatukset.
Tulkaa.
Giannina, veljentyttäreni. Ja he ovat hänen ystäviään.
Giacomo.
Isä Giacomo.
Oletko pappi? -Kyllä, olen pappi.
Emme rukoile.
Entä sitten? Rukoilla voi ilman rukouksiakin.
Rukoillaanko vain kirkossa? -Ei, missä tahansa.
Ja kuuleeko Jumala? -Toki.
Se on mahdotonta. Hänellä pitäisi olla miljardi korvaa.
Riittää. -Vittoria.
Vittoria, Jeesus suuttui apostoleille, koska he kohtelivat lapsia huonosti.
Tiedättekö, mitä hän sanoi? "Älkää hyljätkö lapsia. Tuokaa heidät luokseni."
En ymmärrä. Pitääkö pappi meitä lapsina? -Älä viitsi.
Vittò, muistetaan, että Roberto lukee tuon evankeliumin joka viikko.
Roberton pitäisi pitää suunsa kiinni, kun hän tulee tänne.
Ei, hän puhuu hyvin. -Kuka on Roberto?
Mutta hän ei huomioi seurauksia. -Vittoria, siksi hän puhuu hyvin.
Millainen Roberto on? Onko hän komea? -Millainen Roberto on?
Robertolla on uskon kauneus.
Mennään nyt.
Tulkaa. Esittelen teidät lapsilleni.
Margherì! -Hei, Vittò.
Jestas, miten kauniita tyttöjä!
Tulkaa. Tässä on siis Tonino. -Hei.
Tässä on Corrado. Tule esittelemään itsesi.
Ja tässä on Giuliana. Mitkä ovat teidän nimenne?
Olen Angela. -Ida.
Valmiina kuuntelemaan?
Yksi teistä menee Giulianan kanssa töihin hänen kojulleen.
Tule mukaani. -Angela, mene sinä Toninon kanssa.
Mukava tavata.
Giovà, sinä olet Corradon kanssa.
Katsotaan, onnistutko myymään jotain. Tulehan.
Tämä on hyvää tavaraa.
Vaikka he vaativatkin, et voi antaa alennuksia.
Näistä voi saada noin 500 liiraa.
Silmälaseista 1 500.
Ymmärrätkö, Gio? Pysytkö mukana?
Toki. -Hyvä.
Nämä ovat 10 000 liiraa kappale. Käsintehtyjä.
Tämä on arvokasta tavaraa.
Tässä. -Kiitos.
Hei, toin meille mustekalalientä. Näin voimme lämmitellä vähän.
Hyvä tyttö.
Näitkö häntä? -Kenet?
Leski on täällä. -Missä?
Mitä tahansa voi tapahtua nyt.
Vittoria. -Hei.
Miltä näytän? -Näyttelijättäreltä.
Voin myydä ne 10 000 liiralla.
Sopiiko? -Kyllä.
Paketoisitko ne? -Toki.
Voin laittaa ne kuusen alle. -Tietenkin.
Gianni, paketoi nämä.
Kiitos.
Kiitos. Hyvää joulua. -Samoin. Hei sitten, kaunokainen.
No? Haluatko kertoa siitä? -Mistä?
Asiasta, joka pelotti sinua.
Kun katsoit, minne käskin.
Jos kerron, vanno, ettet kerro kenellekään.
Minä en vanno ikinä.
Ainoa valani oli Enzolle, ja se riittää.
Jos et vanno, en kerro. -Haista sitten paska. Mitä voin sanoa?
Pahat asiat, joita et kerro kenellekään, pääsevät lopulta päähäsi -
ja alkavat syödä sitä yöllä nukkuessasi.
Äitini pettää isää. -Mitä?
Äitini pettää isää. -Helvetti.
Marianon kanssa.
Näin heidän jalkaleikkinsä pöydän alla.
Älä vain kerro isälle.
Isällekö?
Luuletko, että isäsi välittää äitisi ja Marianon jalkaleikeistä?
Corrado. -Hei.
Kaikki hyvin? -Kyllä.
Mitä puuhailet? -Olen joulumarkkinoilla.
Katso häntä.
Hän on liian seurallinen. Aivan kuten isänsä.
Onko sinulla hauskaa?
Corrà!
Keskity kauppaasi!
Anna kaksi minuuttia.
Pidätkö siitä? -Kyllä.
Naura vielä, niin leikkaan pallisi.
Sinä naurat, Rosario.
Uskallatko nauraa? -En.
Kyllä, sinä naurat.
Koska luulet, että isäsi, asianajaja, suojelee sinua.
Olet väärässä. Kukaan ei voi suojella sinua minulta.
Jätä Corrado rauhaan. Montako kertaa minun pitää sanoa se?
Montako kertaa se pitää sanoa?
Ymmärrän. -Et ymmärtänyt.
Luulet, etten voi tehdä sinulle mitään. Eikö niin? Olet väärässä!
Katso tätä!
Vittoria!
Lopeta! Oletko hullu? -Täti, lopeta!
Ymmärrätkö nyt?
Anna hänen olla. -Häivy!
Minä lähden. -Ota sakset.
Ala vetää siitä.
Älä sinä mene minnekään!
Hän ei tee sitä tahallaan. -Oikeastiko?
Hänellä oli pokkaa nauraa päin naamaani! Kukaan ei naura päin naamaani!
Hän ei tehnyt sitä tahallaan. -Hän on ajanhukkaa.
Turpa kiinni! En halua kuulla enää sanaakaan, Corrà.
Kuka tuo on? Isä Giacomo, anteeksi.
Mennään. Vittoria ei voi hyvin.
Menenkö laittamaan itseni valmiiksi? -Mene.
Mennään.
Giovà!
Roberto on täällä. -Missä hän on?
En näe häntä.
Kaikki ovat hänen kimpussaan. Hän jakaa sanojansa.
Sanojansa? -Hän tekee niin aina, kun tulee.
Hän antaa tapaamilleen ihmisille sanan.
Ei sattumanvaraisesti. Hän valitsee sanan jokaiselle.
Katso. Hän antoi sanan sinulle. -Minulleko?
Kerroin, kuka olet, ja hän valitsi sinulle sanan.
Minkä sanan? -Mistä minä tiedän? Avaa ja katso.
Omantunnon tuska.
Mitä se tarkoittaa? -En tiedä.
Mutta tiedän, että olen rakastunut häneen. Haen hänet, jotta voin esitellä teidät.
Hyvää joulua!
Kiitos.
Rakas Jumala, Kaikkivaltias taivaan Kuningas,
pyydä Vittoriaa lopettamaan soittaminen ja viemään minut kotiin -
sekä säilyttämään salaisuus isältäni.
No?
Ulos.
Kyllä.
Mutta ethän kerro kenellekään?
Gianni, jos haluat kasvaa, jos haluat tulla naiseksi,
sinun pitää lyödä päätäsi ja ottaa kolhuja.
Muuten olet ikuinen lapsi, kuten äitisi ja isäsi.
Kuten kaikki luuserit täällä.
Minun pitää hoitaa eräs asia.
Mutta muista yksi asia,
jos sanot: "Vittoria, tule!", juoksen heti paikalle. En jätä sinua yksin.
Koskaan.
Pitäisikö minun mennä? -Mene.
Heippa. -Heippa.
Olet kaunis.
Saanko ottaa henkoset?
Tätini kosti.
Mutta hän ei käyttänyt kertomaani. Hän ei soittanut isälleni.
Hän soitti äidilleni ja tuhosi perheemme muutamalla sanalla.
Luoja, se on minun syytäni. Tiedän sen.
Minulla on ollut päähänpinttymä totuudesta.
Nyt kaikki on romahtamassa.
Tämä perhe tähän taloon, tämä talo San Giacomo dei Caprille.
San Giacomo dei Capri Vomeroon, ja Vomero kaupunkiin.
Kaupunki päätyy mereen.
Kas niin. Olen valmis.
Tämä on sinun.
Onko se lahja?
Hän ei anna sitä sinulle. Hän antaa sen takaisin.
Luulin, että se on minun, mutta -
olin väärässä.
Se on sinun.
Hyvä.
Osaat ulos.
Olen pahoillani.
En tajua.
Mitä tämä on? Miksi Costanza antoi minulle tämän rannekorun?
Tiedätkö, mikä koru se on?
Tiedän.
Missä isä on?
Siellä, missä pitääkin.
Luulin, että sinä petit häntä.
Luulit väärin.
Se ei ole sinun syytäsi.
Valehtelijat saavat muut näyttämään valehtelijoilta.
Hei, Giovà. Pysähdy.
Halusin pyytää anteeksi.
Olin aiemmin töykeä sinulle. En osannut tätä hommaa.
Mutta nyt osaan.
Jos haluat, anna minulle numerosi.
Voimme hengailla. Ei hätää.
En tarvitse sitä.
Anna nyt numerosi.
Vaikka näytät äreältä, laitan tyynyn kasvoillesi ja panen sinua.
Oikeastiko? -Niin.
Selvä.
Seitsemän.
Viisi.
Typerä ääliö.
Soitathan minulle? -Mitä tapahtui?
PERUSTUU ELENA FERRANTEN SAMANNIMISEEN ROMAANIIN
Tekstitys: Heidi Hautala