A NETFLIX SOROZATA
Azt viheted.
300 000 LÍRA
GÖRÖG-OLASZ SZÓTÁR
Jössz holnap buliba?
Fellép a Massive Attack.
- Kinek van pénze a jegyre? - Milyen jegyre? Bemászunk.
- Nincs kedvem. - Nem bírod őket?
Azt mondtam, nincs kedvem. Csá!
Várj egy kicsit!
Engedd el, Don!
Nem látod, hogy egy köpülőgép? Tutira gyúrja valakinek a farkát.
Hallasz egyáltalán?
- Vagy talán megsértődtél? - Mi a szarról beszélsz?
Őszintén, hogy csinálod? Egyet jobb kézzel, egyet ballal? Áruld már el!
- Mekkora ribanc! - Undorítóak vagytok. Mind a ketten.
Mocsok seggfejek!
HARMADIK FEJEZET KESERŰSÉG
MEGSZÁLLÁS ALATT
- Üdv, Vincenzo! - Szia!
- Szia!
- Hogyhogy mindig elém jössz? - Veled akarok lenni. Miért baj?
Nem baj.
Elkísérsz Rosannához?
- Nem zárt már be? - Nem, megvár.
- Éhes vagyok. - Öt perc az egész.
ÁLLAMI MŰVÉSZETI INTÉZET
- Ez meg kié? - Az enyém.
- Tudod egyáltalán vezetni? - Most tanulom.
Amikor kicsi vagy, minden hatalmasnak tűnik.
Felnőttként viszont minden semmiségnek tűnik.
Mindenki úgy él, ahogy neki tetszik.
Na? Milyen?
Nevetséges vagy.
Csak vágytam valami újra.
Kinek akarsz kiöltözni?
Te meg miről beszélsz?
Senkinek. Ez csak egy ruha.
Elment az eszed.
Itt van! Megtaláltam.
Ennek az anyagnak csodálatos az esése.
- Szép. - Ugye?
Majd visszajövök máskor.
Jó. Ne aggódj! Elteszem neked.
Jó.
Micsoda undok lány vagy te!
Miért vagy velem ilyen?
Mert szeretlek.
Mindenki úgy él, ahogy neki tetszik. Senki sem tudja.
Szóval
el kell fogadnunk, hogy a szabadság egy lerohadt Vespa képében ölt testet.
Mostanában mindenkinek a szabadság a mániája.
Mindenki ezzel jön.
Szabadság itt, szabadság ott.
- Még Szabadság Párt is alakult. - Szép.
Árulj el valamit! Mihez kezdesz ezzel a szabadsággal?
Beindítod a Vespát,
és hova mész vele?
Az iskolába?
A klubba.
Vittoriához.
Vittoria nagynénémhez.
- Andrea, nyugodj le! - Tudtam.
Szeretném bemutatni Angelának és Idának is.
Drágám, biztos vagy benne? Vittoria néni nem szalonképes.
Nem szalonképes?
Miket beszélsz? Ezt abból a szaros regényből vetted, amit lektorálsz?
Te vagy az, aki nem szalonképes!
Giovanna!
A szabadságod gyakorlásának részeként
úgy döntöttél, hogy találkozgatsz ezzel a Vittoria nevű nővel,
aki merő véletlenségből a nagynénéd.
Vér szerint.
Sőt, úgy határoztál, hogy szeretnéd megosztani ezt az élményt a barátnőiddel.
De azt hiszem, nem értettem jól, amit mondtál.
Mit mondtál az anyádnak?
Hogy „ezt abból a szaros regényből vetted, amit lektorálsz?”
Igen.
Ne merészelj még egyszer így beszélni anyáddal!
Mert Isten az atyám, tanár létemre úgy felpofozlak, hogy megemlegeted!
Menj a szobádba!
Szerintem mindig túlreagálod, amikor szóba hozza Vittoriát.
Giovanna még gyerek.
Végül is normális, ha olykor szemtelen.
- Nella, nem korai még az ital? - Nem.
Miért félsz tőle ennyire?
Ugyan miért félnék tőle?
Ő egy kígyó.
Andrea, gondolkodtam. Van valami, amit még mindig nem értek.
Ez a karkötő, amit állítólag tőle kapott…
Jaj, hagyjuk már azt a karkötőt! A kurva életbe!
Mi lett vele?
Na jó, akkor most már tálaljunk ki mindent!
Ha valakinek van valami rejtegetnivalója, az te vagy.
- Én? - Igen, te.
Giovannának veled van baja.
Gyanakszik. Figyel, kutakodik utánad.
Nem hülye.
Biztosan van rá oka, ha ezt teszi.
Mégis mi? Ki vele, Sherlock Holmes!
Mégis mi lenne az?
- Jobb, ha nem mondom ki. - Mondd csak ki!
Van nyelved. Mondd ki!
Kinek jobb, ha nem mondod ki?
Nekem.
Nekem jobb.
Fúj a szél És tombol a vihar
Szakadt a cipőnk, de mennünk kell
Hogy meghódítsuk a vörös tavaszt
Ahol a jövőnk napja pirkad
Hogy meghódítsuk a vörös tavaszt
Ahol a jövőnk napja pirkad
Minden körzet a lázadó hazája
Minden nő utána sóhajtozik
Jó estét, elvtársak! És főként kibaszott boldog ünnepeket!
- Kiugrik az üveg a kezemből. Kinyissam? - Nyisd ki!
Kiugrik, de nem akar kinyílni.
Már megint ezek? Mariano, nincsenek normális poharaid?
Jó lesz ez.
- Kösz, de én már zuhanyoztam. - Bocsánat!
A jutalmad egy szép, kézzel csiszolt pohár. Tessék!
- Bocs, Nella! - Semmi baj.
Köszönöm.
- Szerencsét hoz. - Egy, kettő.
- Neked is! - Köszönöm. Úgy legyen!
- Koccintunk egyet, asszonyom? - Persze!
Csináljuk úgy, ahogy az esküvőkön szokás! Mindketten házasok vagyunk.
Nem rossz!
Lányok, mutassátok meg Giovannának a babáitokat!
Mindig ezt csinálták, amikor összejöttek. De most ki nem állhattam.
- Kérsz kaviárt? - Menjünk!
Már a fülünkön folytak ki a szövegeik.
A szegénységről, az egyenlőtlenségről,
az osztályharcról, a perifériára szorultakról,
a feleslegessé váló sarlóról és kalapácsról.
Mindeközben ők: pezsgőztek, és kaviárt ettek.
Ezek lennének a babáitok?
Murénák.
Ugye szépek?
Olyanok, mint az ősi tengeri szörnyek.
Azok is.
Szóval? Mikor megyünk?
- Rajta vagyok. - Tonino is legyen ott!
Vittoria néni a lényeg. Mit akartok Toninóval?
- Nem tudom, ott lesz-e. - Már nem szereted?
Nem tudom.
És ő szeret téged?
Nem tudom.
Nem is érdekel.
Milyen ostobaság volt így kiszínezni a történeteimet,
előadni, hogy szeretem Toninót.
Azóta Angela egyfolytában faggatott.
Húzd össze! Hideg van.
Nénikém!
Tudom, hogy késő van.
De muszáj beszélnem veled.
Azért nem jelentkeztem eddig, mert nem vagyok jól.
Folyton sírhatnékom van. De sokat gondolok rád.
Azt tettem, amit mondtál.
Megfigyeltem mindent, és most félek.
Anya és apa szerint kezdek olyan lenni, mint te.
Ők csúnyának és gonosznak tartanak téged. De én nem.
Sőt, örülök neki, hogy rád hasonlítok. Mert akkor nem leszek olyan, mint ők.
És ha rád hasonlítok, akkor talán képes leszek úgy szeretni, ahogy te.
- Itt vagy? - Giannì, jól beszélsz.
Nagy szavakat használsz. De szart se értek az egészből.
Szép vagy, amikor nevetsz.
Gyerünk má'! Mit cammogsz?
- Gyújts meg nekem egy cigit! - Én?
Persze. Ki más?
Gyerünk!
Mi ez? Egy kivégzőosztag?
Ez a nő otthon is így kirittyenti magát?
Nem kell kiszállnod. Majd én kipattanok értük.
Jó napot! Nagyon örülök, hogy megismerhetlek titeket.
Szépek, gyönyörűek vagytok.
- Mint az anyátok. - Köszönöm.
Mesés!
Azt a rohadt! Ez csodás.
Mennyi arany, mennyi ékszer!
Egek! Úgy ki van cicomázva, mint a Szűzanya a templomban!
Ez is gyönyörű.
Nekem is nagyon tetszik.
Nagyon szereti?
Igen. Hozzám nőtt. Régóta megvan.
Akkor vigyázzon rá!
Olyan szép,
hogy még a végén
valaki lenyúlja.
Na húzzunk!
Lányok, legyetek jók! Ne kelljen aggódnom!
Ne parázzatok!
Elhoztad a pénzt?
Igen.
- Nem adtam oda neked? - Ott hagytad az asztalon?
- Tudtam! Mekkora hülye vagy! - Hagyd abba!
Nem hoztad el? Miért hagytad ott?
- Mindig ezt csinálod. - Elég!
Kussoljatok! Mi a franc van má'?
Atyaég! Megfájdult tőletek a fejem.
Tüzet!
Ti sem vagytok megkeresztelve?
- Nem. - Nyilván.
Ha akarjuk, felnőttkorunkban megkeresztelkedhetünk.
És ha előbb haltok meg?
- A Pokol tornácára kerültök. Tudjátok? - Az nem létezik.
- Mi van? - Az nem létezik.
A Mennyország, a Tisztítótűz és a Pokol sem.
Remek.
Ki mondta ezeket az okosságokat? Az apátok?
És az apátok szerint
hová rakja Isten azokat, akik bűnösök és hová azokat, akik nem?
- Isten sem létezik. - Ahogy a bűn sem.
- Ezt is az apátoktól veszitek? - Igen.
Aha, már értem.
Az apátok egy seggfej.
A bűn létezik. Ott van jelen, ahol nincs barátság, nincs szeretet,
és ahol megcsalják egymást az emberek.
Hallottátok?
Giannina mindent ért.
Ti viszont szart sem értetek.
- Kormányozz! - Én?
Rajta! Én nem nyúlok hozzá!
- Rajta! - Én csak a gázt adom.
- Ne! - Fogd már meg!
- Nézz előre! - Egyenesen!
Ügyes! Jól van. Tökéletes.
- Csak nézz előre! - Nézz előre!
- Nem megy. - Gyerünk!
- Csukott szemmel? - Gyerünk! Na, azért azt nem.
Abbahagynátok?
Légyszi, ne csináljátok!
- Gyorsabban! Gyerünk! - Rátaposok a gázra.
Mondhatjuk azt, hogy a bűn olyan, mint a keserűség?
Hogy olyasmit érzünk akkor, mint amikor összetörik egy kedvenc tárgyunk?
Keserűség.
Okos kisasszony! A bűn keserűség.
Mozogjatok!
Ez a templom?
Az ide járók igazán hívő emberek!
Úgyhogy ez nem egy sima templom, ez egy székesegyház!
A kis ribanc.
Cigarettát!
Tüzet!
Menjünk be, lányok!
- Szia, Florence! - Szia!
Vessetek keresztet!
Mi lesz má'?
- Mondd is! - Az Atya…
- A Fiú… - És a Szentlélek nevében.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
- Na! - Atya, Fiú, Szentlélek nevében.
Na! Elkéstem miattatok.
Itt várjatok! Mindjá' jövök.
Angela, ne nyúlj hozzá!
Mellénk ülj le!
- A nagynénéd nem túl szimpi. - És ronda is.
- Nem igaz. - De igaz!
- Szerinte hasonlítunk egymásra. - Egyáltalán nem.
Mindketten ilyenek vagyunk.
Amikor szépre gondolunk, szépek vagyunk. Amikor csúnyára, akkor meg csúnyák.
Csak szépre szabadna gondolnunk.
Gyertek!
Ő Giannina, az unokahúgom.
Ők pedig a barátnői.
Giacomo vagyok.
Giacomo atya.
- Te vagy a pap? - Igen, én vagyok a pap.
Mi nem szoktunk imádkozni.
A betanult imádságok nélkül is lehet imádkozni.
- De csak a templomban? - Nem, bárhol.
- És Isten meghallgat? - Persze.
Az lehetetlen. Ahhoz több milliárd fülének kellene lennie.
- Elég! - Vittoria!
Jézus az apostolokat is leszidta, amikor nem bántak szépen a gyerekekkel.
Tudjátok, mit mondott?
„Ne küldjétek el, engedjétek hozzám a gyerekeket!”
Nem értem. Ez a pap gyereknek néz minket?
Hagyd má' abba!
Ne felejtsük el, hogy Roberto minden héten felolvassa ezt az evangéliumból!
Roberto befoghatná a száját, amikor idejön.
- Jól beszél. - Ki az a Roberto?
- Csak nem gondol a következményekre. - Pont ezért beszél jól.
Milyen ez a Roberto? Jóképű?
Hogyhogy milyen?
Robertót a hite teszi széppé.
Most pedig menjünk!
Gyertek! Bemutatom a gyerekeimet.
Margherì!
Szia, Vittò!
Szent ég, de gyönyörűek ezek a lányok!
- Gyertek! Szóval ő itt Tonino. - Szia!
Ő meg Corrado. Gyere ide, mutatkozz be!
És ő itt Giuliana. Na és titeket hogy hívnak?
- Én Angela vagyok. - Én Ida.
Készen álltok a munkára?
Ki lesz Giulianával? Ez itt az ő standja.
- Gyere velem! - Te, Angela, menj Toninóval!
Örvendek.
Giovà, te Corradóval leszel.
Lássuk, sikerül-e eladnod valamit! Gyere!
Ez itt csupa jó cucc. Úgyhogy hiába erőszakoskodnak, ne add olcsóbban!
Ezekért elkérhetsz 500 lírát.
Ezért a szemüvegért 1500-at.
Oké? Érted? Fogtad?
- Persze. - Jó.
Ezeknek darabja 10 000 líra. Mert kézzel készült. Ez értékes cucc.
- Tessék! - Köszönöm.
Hoztam egy kis poliplevest.
Ettől egy kicsit átmelegszünk.
Jól tetted.
- Láttad? - Kit?
- Itt van az özvegy. - Hol?
Úgyhogy bármi megtörténhet.
- Vittoria! - Szia!
- Milyen? - Olyan vagy, mint egy színésznő.
Odaadom 10 000 líráért.
- Jó lesz? - Igen.
- Becsomagolnád? - Persze.
- Beteszem a karácsonyfa alá. - Még jó.
Giannì, csomagold be!
Kösz.
- Köszönöm. Boldog karácsonyt! - Neked is. Szia, drágám!
Na? Akkor elmondod végre?
Mit?
Azt, amitől úgy megijedtél.
Amit alaposan figyeltél, ahogy javasoltam.
Csak ha esküszöl, hogy nem mondod el senkinek.
Nem, én nem szoktam esküdözni.
Egyedül Enzónak tettem esküt. Az egyszer s mindenkorra elég volt.
- Akkor nem mondhatom el. - Akkor baszhatod! Mit mondjak?
Ha a rossz dolgokat nem mondod el senkinek, fenevadakká válnak,
és szétrágják a fejed
éjszaka,
amíg alszol.
- Anya megcsalja apát. - Mi?
Anya megcsalja apát.
Azt a kurva!
Marianóval.
Láttam, ahogy összeérintették a bokájukat.
Kérlek, ne mondd el apának!
Az apádnak?
Szerinted apádat érdekli, hogy Mariano mit művel anyád bokájával az asztal alatt?
- Corrado! - Helló!
- Minden oké? - Minden.
- Mit csinálsz? - Segítek a karácsonyi vásáron.
Nézd meg!
Túl barátságos.
Kiköpött apja.
Jól szórakozol?
Corrà!
Koncentrálj a standodra!
Két perc, és megyek.
- Tetszik? - Aha.
Ne nevess, mert levágom a a faszodat!
Nevetsz, Rosario?
- Van képed nevetni? - Nincs.
De, te nevetsz.
Azt hiszed, hogy az apád, Sargente ügyvéd úr megvéd?
Tévedsz. Mert tőlem senki sem tud megvédeni.
Hagyd békén Corradót! Hányszor mondjam még el?
Hányszor mondjam még el, ha?
- Megértettem. - Nem értetted meg.
Azt hiszed, nem tudok ártani neked.
Így van? Csak hogy tévedsz!
Ezt figyeld!
Vittoria!
- Ne! Megőrültél? - Ne csináld!
Felfogtad?
- Hagyd már! - Takarodj innét!
- Megyek. - Fogd az ollót!
Takarodj innét!
El ne merj menni innen!
- Az a fiú nem direkt csinálta. - Nem, mi?
Volt képe a pofámba röhögni! A pofámba! Nekem senki se röhögjön a pofámba!
- Nem direkt csinálta. - Neki hiába mondod.
Kussoljá'! Ki ne merd nyitni a pofád!
Ki az? Ó, Giacomo atya. Bocsánat!
Menjünk! Vittoriának rossz napja van.
- Készüljek? - Igen.
Menjünk!
Giovà!
- Megérkezett Roberto. - Hol van?
Nem látom.
Mindenki körülötte tülekedik, mert szavakat oszt.
Szavakat?
Mindig ezt csinálja. Mindenkinek, akivel találkozik, ad egy szót.
Nem véletlenszerűen választja ki, hanem személyre szólóan. Nézd!
Neked is adott egyet.
Nekem?
Igen. Mondtam neki, ki vagy, és ezt küldte neked.
- Mit? - Honnan tudjam? Nézd meg!
Bűnbánat.
- Mit jelent? - Nem tudom.
Csak azt tudom, hogy szeretem.
Oké, idehívom, hogy bemutassam.
Boldog karácsonyt!
Köszönöm.
Édes Istenem, te, a Mennyek mindenható ura,
add, hogy Vittoria abbahagyja a harmonikázást, és hazavigyen!
És hogy apunak ne mondjon semmit!
Na?
Szállj ki!
Jó.
Kérlek, ne mondd el senkinek!
Giannì!
Ha fel akarsz nőni, ha igazi nő akarsz lenni,
ahhoz be kell verned a fejed, az szenvedéssel jár.
Különben örökre gyerek maradsz, mint az anyád, mint az apád.
Mint az összes lúzer, aki körbevesz.
Megyek, el kell intéznem egy fontos dolgot. De egyet ne feledj!
Ha hívsz, hogy „Vittoria, gyere!”,
azonnal ugrok. Sosem foglak magadra hagyni. Soha.
- Menjek? - Igen. Menj!
- Szia! - Szia!
Olyan gyönyörű vagy!
Kaphatok egy slukkot?
A nagynéném bosszút állt.
De nem a titkomat használta fel hozzá. Nem az apámat hívta fel,
hanem az anyámat, és pár szóval tönkretette a családunkat.
Istenem, az én hibám, tudom.
Mániákusan kerestem a szaros igazságot.
És most minden összeomlik.
A családunk romba dönti az otthonunkat, az otthonunk az utcánkat,
az utcánk a környékünket, a környékünk a várost.
És a városunkat elnyeli a tenger.
Ennyi. Készen állok.
Ez a tiéd.
- Miért adod nekem? - Ez nem ajándék.
Hanem visszaadja neked.
Azt hittem, az enyém…
de tévedtem.
Ez a tiéd.
Jó.
Tudod, hol a kijárat.
Ne haragudj!
Semmit sem értek.
Mi ez az egész? Miért adta nekem ezt a karkötőt?
Tudod, ez milyen karkötő?
Igen.
Hol van apa?
Ott, ahol lennie kell.
Én azt hittem, te csalod meg őt.
Rosszul hitted.
De erről nem te tehetsz.
A hazugok értenek hozzá, hogy másokra kenjék a bűnüket.
Hé, Giovà! Állj meg!
Bocsánatot akartam kérni.
Bunkó voltam veled a múltkor. És azóta nem találkoztunk.
Úgyhogy most mondom.
Ha van kedved,
add meg a számod!
Simán találkozhatnánk.
Nincs kedvem.
Na már, add meg a számod!
Igaz, csúnya vagy,
majd párnát nyomok az arcodba, és úgy duglak meg.
- Igen? - Aha.
Jól van.
Hét,
hét,
öt.
Idióta barom.
Majd hívjál!
Mi történt?
ELENA FERRANTE AZONOS CÍMŰ REGÉNYE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Dobosiné Rizmayer Rita