EN NETFLIX-SERIE
Den der.
Tre hundre tusen.
Giovà, kommer du til Flegrea i morgen? Massive Attack spiller.
-Hvem har råd til sånt? -Vi klatrer over gjerdet.
-Jeg liker dem ikke. -Gjør du ikke?
-Jeg liker dem ikke, sa jeg. Ha det. -Vent.
Slipp henne, Don. Hun runker folk, ser du ikke det?
Plager det deg ikke at jeg sier at du runker folk?
Hva prater du om?
Vær helt ærlig, hvordan gjør du det? Bruker du begge hender?
-For ei kjerring! -Dere er så kjipe.
Begge to. Dere er så kjipe.
KAPITTEL 3 BITTERHET
UNDER ANGREP
-Hei, Vincenzo. -Hei.
-Hei.
-Hvorfor venter du alltid på meg? -Jeg vil se deg.
-Hva er problemet? -Ingenting.
Bli med til Rosanna.
-Er det ikke stengt? -Nei, hun venter.
-Men jeg er sulten. -Det tar fem minutter.
NASJONALT KUNSTINSTITUTT
-Hvem er den sin? -Min.
-Kan du kjøre? -Jeg lærer.
Når du er liten, virker alt stort.
Når du er stor, virker alt lite.
Vi er alle ulike.
Nå? Hva synes du?
Du ser latterlig ut.
Bare for å få litt forandring.
Hvem skal du treffe?
Hvem jeg skal treffe?
Ingen. Det er en kjole.
Du ser sprø ut.
Der var den. Jeg fant den. Dette stoffet skaper en flott silhuett.
-Nydelig. -Ikke sant?
Jeg kommer tilbake, ok?
Ja, ikke vær redd. Jeg sparer den til deg.
Ja.
Er du alltid så irriterende?
Hvorfor er du sånn?
Fordi jeg elsker deg.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Altså
må vi forstå at frihet kan komme i form av en ødelagt Vespa.
Alle er så opptatt av frihet om dagen.
Det er overalt.
Frihet her, frihet der.
-Det er til og med et frihetsparti nå. -Bra.
Si meg en ting. Hva gjør du med denne friheten?
Du starter Vespaen din og drar hvor?
Til skolen?
-Til samfunnshuset. -Til Vittoria.
Til tante Vittoria.
-Ro deg ned, Andrea. -Jeg visste det.
Angela og Ida vil treffe henne.
Er det så lurt, vennen? Tante Vittoria er ikke presentabel.
Ikke presentabel?
Hvem sier sånt? Du låter som de dårlige romanene du korrekturleser.
Du er ikke presentabel!
Giovanna. I utøvelsen av friheten din
har du bestemt deg for å besøke en kvinne ved navn Vittoria,
som tilfeldigvis er tanten din.
Din ekte tante.
Du har bestemt deg for å dele opplevelsen med vennene dine.
Men jeg forstår ikke helt hva du sa.
Hva sa du til moren din? At hun høres ut som
"de dårlige romanene hun korrekturleser"?
Ja.
Ikke våg å snakke slik til moren din, ellers sverger jeg på
at jeg skal glemme at jeg er professor og banke deg!
Gå på rommet ditt.
Jeg tror du overreagerer hver gang hun nevner Vittoria.
Giovanna er et barn.
Det er normalt at hun er litt frekk.
-Så tidlig, Nella? -Ja, så tidlig.
Hvorfor er du så redd for henne?
Skulle jeg være redd?
Hun er en slange.
Andrea, jeg har tenkt på en ting. Jeg forstår det bare ikke.
Armbåndet Vittoria ga Giovanna da hun ble født…
Ikke det armbåndet igjen? For faen, da!
Hvor ble det av?
Ok, nå skal alt fram i lyset.
Hvis noen her har noe å skjule, så er det deg.
-Jeg? -Ja, du.
Giovanna er sint på deg.
Hun er mistenksom og følger etter deg. Hun er ikke dum.
Hun må ha en grunn.
Hva da? Få høre, Sherlock Holmes. Hva kan det være?
-Jeg bør nok heller holde munn. -Nei, si det.
Du kan da snakke. Bare si det.
Hvem skulle du holde munn for?
For min egen del.
Vinden uler Og stormen raser
Skoene våre er ødelagte, men vi må gå
For å erobre den røde våren
Der fremtidens sol står opp
For å erobre den røde våren
Der fremtidens sol står opp
Hvert distrikt er opprørernes hjemland
Alle kvinner sukker for ham…
God kveld, kamerater! Og gledelig jul, for helvete!
-Flasken gleder seg. Skal jeg åpne den? -Åpne den.
Jeg får den ikke opp.
Disse fløyteglassene igjen? Har du ingen andre glass, Mariano?
Er dette glasset…
-Du dusjer meg ned! -Beklager.
Og til deg, et fint håndpolert glass. Vær så god.
-Beklager, Nella. -Det går bra.
Takk.
-Det bringer lykke. -Én, to…
-Din tur. -Takk. Jeg håper det stemmer.
-Skal vi skåle, signora? -Ja visst.
La oss gjøre det slik man gjør i bryllup. Vi er begge gift.
Ikke verst.
Jenter, ta med Giovanna og se til barna.
Det var det samme hver gang de møttes.
Men nå var det uutholdelig.
-Vil du ha litt kaviar? -Kom.
Vi hadde alltid hørt mange historier fra dem.
Om fattigdom og ulikheter,
om klassekonflikt, de marginaliserte, om hammeren og sigden som var på vei ut.
Mens de koste seg med champagne, kaviar…
Er dette barna?
De er murener. Nydelige, hva?
-De ser ut som urgamle sjømonstre. -De er det.
Nå? Når skal vi dra?
-Jeg ordner det. -Tonino må også være der.
Hva har Tonino med tante Vittoria å gjøre?
-Jeg vet ikke om han er der. -Elsker du ham ikke lenger?
Jeg vet ikke.
Elsker han deg?
Jeg vet ikke.
Jeg bryr meg ikke.
Så teit av meg å pynte på historiene mine om Vittoria
og dikte opp en kjærlighet for Tonino.
Nå plaget Angela meg uten stans.
Pakk deg inn. Det er kaldt.
Tante.
Jeg vet det er sent.
Men jeg måtte snakke med deg.
Jeg har ikke vært i form, derfor har du ikke hørt noe.
Jeg får alltid lyst til å gråte. Men jeg tenker alltid på deg.
Jeg gjorde slik du ba meg om.
Jeg så etter det du ba meg se etter, og nå er jeg redd.
Mamma og pappa sier at jeg holder på å bli som deg.
De synes du er stygg og slem.
Det gjør ikke jeg. Jeg er glad for at jeg blir som deg.
Det betyr at jeg ikke er som dem.
Hvis jeg virkelig er som deg, kan jeg kanskje elske som deg en dag.
-Tante? -Gianni, du snakker godt.
Du bruker store ord.
Men jeg forsto ikke en dritt.
Du er vakker når du ler.
Kom igjen! Få opp farta!
-Tenn en røyk for meg. -Jeg?
Ja, tenn den for meg.
Kom igjen.
Hvem er det? Skytter-troppen?
Hadde hun på seg det hjemme også?
Ok, vent her. Jeg skal hente dem.
God aften.
Hyggelig å møte dere.
Nydelige. Så skjønne dere er.
-Som moren. -Takk.
Fantastisk.
Gurimalla. Den er lekker.
Så mye gull, så mange juveler.
Herregud, du ser ut som Jomfru Maria!
Det var også vakkert.
Ja, jeg liker det også.
-Så du liker det godt, hva? -Ja. Jeg har hatt det i mange år.
Vær forsiktig, da.
Det er så vakkert at noen kunne komme til å stjele det.
Kom igjen.
Jenter, vær greie. La meg slippe å uroe meg.
Ikke vær redde.
Tok du med pengene?
Ja.
-Fikk ikke du dem? -Kanskje du la dem på bordet?
-Jeg visste det. Ditt naut! -Gi deg!
Du skulle ta dem med!
-Alltid det samme. -Det holder!
Klapp igjen! Hva søren?
Kjære vene. Dere gir meg hodepine.
Fyr.
Er ikke dere døpt heller?
-Nei. -Selvsagt.
Hvis vi vil, kan vi bli døpt når vi blir eldre.
Hva om dere dør først?
-Da ender dere opp i limbo. -Limbo finnes ikke.
-Hva? -Limbo finnes ikke.
Ei heller himmel, skjærsild og helvete.
Flott.
Hvem lærte dere disse flotte tingene? Faren deres?
Og ifølge faren deres,
hvor sender Gud dem som har syndet, og de som ikke har gjort det?
-Gud finnes heller ikke. -Eller synden.
-Sier faren deres det? -Ja.
Jeg skjønner. Faren deres er en drittsekk.
Synden finnes.
Uten vennskap, ingen kjærlighet.
Folk er utro og ødelegger det som var fint.
Hørte dere det?
Giannina forstår alt. Dere to har ikke skjønt en dritt.
-Du kjører. -Jeg?
Jeg kjører ikke lenger.
-Giovà, vær så snill! -Jeg klutsjer.
-Nei, jeg… -Giovà!
-Se fremover! -Rett frem!
Fint. Kom igjen. Perfekt.
-Du må se fremover! -Se fremover!
-Nei, jeg… -Kom igjen.
-Med lukkede øyne? -Nei, ikke lukkede øyne.
Kan dere holde opp?
Hold opp, vær så snill.
-Fortere. Kom igjen! -Jeg gir gass.
Er det riktig å si at å synde føles bittert?
Som når noe du virkelig liker, går i bakken og knuser?
Bitterhet…
Godt sagt, signori. Det er bitterhet.
Kom igjen.
Er dette kirken?
De som kommer hit, tror.
Så dette er ikke en kirke, det er en katedral.
Den lille kjerringa.
Røyk!
Tenn den for meg.
Kom igjen, jenter.
-Hei, Florence. -Hei.
Gjør korsets tegn.
-Kom igjen. I… -I Faderens…
-Sønnens… -…og Den hellige ånds navn.
I Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Faderen, Sønnen og Den hellige ånd.
Jeg er sen på grunn av dere. Vent her. Jeg er straks tilbake.
Angela, ikke rør.
Kom og sitt her.
-Tanten din er ikke koselig. -Og hun er stygg.
-Det er ikke sant. -Jo.
-Hun sier vi ligner. -Hva? Du ligner ikke på henne.
Det er bare sånn vi er.
Med fine tanker blir vi vakrere. Med stygge tanker blir vi styggere.
Vi bør bare glemme dem.
Kom.
Giannina, niesen min. Og dette er venner av henne.
Giacomo.
Fader Giacomo.
-Er du prest? -Ja, jeg er prest.
-Vi sier ikke bønner. -Og så? Man kan be uten å si bønner.
-Kan man bare be i kirken? -Nei, hvor som helst.
-Hører Gud deg? -Selvsagt.
Nei, det er umulig.
Han må ha milliarder av ører.
-Det holder. -Vittoria, da.
Vittoria, Jesus ble sint på Apostlene når de var slemme mot barn.
Vet du hva han sa?
"Ikke send barna bort. Ta dem med til meg."
Jeg forstår ikke. Tror presten at vi er barn?
Slutt, nå.
Vittò, husk at Roberto leser denne delen av Evangeliet hver uke.
Roberto burde holde kjeft når han kommer hit.
-Han er god til å snakke. -Roberto?
-Men han tenker ikke på konsekvensene. -Vittoria, det er derfor han snakker godt.
Hvordan er Roberto? Er han kjekk?
Hvordan Roberto er? Roberto har en vakker tro.
Kom, så går vi.
La meg introdusere dere for barna mine.
-Margherì! -Hei, Vittò.
Herregud, for noen vakre jenter!
-Kom igjen. Dette er Tonino. -Hei.
Og Corrado. Kom og presenter deg.
Og dette er Giuliana. Hva heter dere?
-Jeg heter Angela. -Ida.
Klare til å jobbe?
En av dere skal hjelpe Giuliana på standen hennes.
-Bli med meg. -Og du, Angela, bli med Tonino.
Hyggelig.
Giovà, du blir med Corrado.
La oss se om du klarer å selge noe. Kom.
Dette er bare fine ting.
Ikke gi rabatt selv om de maser.
For disse kan du ta rundt 500 lire.
Femten hundre for brillene. Skjønner du, Gio?
-Ja da. -Fint.
Disse koster 10 000 lire hver. De er håndlagde.
Det er verdifulle ting.
-Her. -Takk.
Jeg kjøpte litt blekksprutbuljong ti oss.
Noe å varme oss på.
Flink jente.
-Så du henne? -Hvem?
-Enken er her. -Hvor da?
Nå kan alt skje.
-Vittoria. -Hei.
-Hvordan ser jeg ut? -Som en skuespiller.
Du kan få dem for 10 000 lire.
-Vil du ha dem? -Ja.
-Pakker du dem inn? -Ja.
-Så jeg kan legge dem under treet. -Selvsagt.
Gianni, pakk inn disse.
Takk.
-Takk. God Jul. -I like måte. Ha det, vakre.
Nå? Skal du fortelle meg om det?
Hva da?
Det som skremte deg.
Fordi du så der jeg ba deg se.
Hvis du sverger på å ikke si det til noen.
Nei, jeg sverger aldri.
Jeg ga et løfte til Enzo, men ikke flere.
-Hvis du ikke sverger, sier jeg det ikke. -Faen ta deg, da. Hva kan jeg si?
Dårlige ting du holder for deg selv,
sniker seg inn i hodet ditt
og begynner å ete deg opp
om natten
mens du sover.
-Moren min er utro mot pappa. -Hva?
-Moren min er utro mot pappa. -Faen.
Med Mariano.
Jeg så dem beinflørte under bordet.
Ikke si noe til pappa.
Pappa?
Tror du faren din bryr seg om
at moren din og Mariano beinflørter?
-Corrado. -Hei.
-Alt bra? -Alt bra.
-Hva driver du med? -Det er julemarked.
Se på ham.
Han er for omgjengelig. Akkurat som faren sin.
Morer du deg?
Corrà!
Ikke glem standen din!
Gi meg to minutter.
-Liker du det? -Ja.
Fortsetter du å le, kutter jeg av deg ballene.
Du ler, Rosario.
-Våger du å le? -Nei.
Jo da, du ler.
Tror du at faren din, advokaten, vil beskytte deg?
Du tar feil. Ingen kan beskytte deg mot meg.
La Corrado være. Hvor mange ganger må jeg si det?
-Jeg skjønner. -Nei, du har ikke skjønt det.
Du tror ikke jeg kan gjøre deg noe. Ikke sant? Du tar feil.
Se her!
Vittoria!
-Vittoria, stopp! Er du gal? -Slutt, tante!
Skjønner du nå?
-La ham være. -Stikk!
-Jeg stikker. -Ta saksen.
Kom igjen, stikk!
Ikke gå noe sted!
-Han mente det ikke sånn. -Jaså?
Han var frekk nok til å le meg opp i ansiktet!
Ingen ler meg opp i ansiktet!
-Han mente det ikke sånn. -Glem henne.
Hold munn! Jeg vil ikke høre et ord til, Corrà!
Hvem er det? Å, fader Giacomo, beklager.
Kom. Vittoria føler seg ikke bra.
-Skal jeg gjøre meg klar? -Ja.
Kom igjen.
Giovà.
-Roberto er her. -Hvor er han?
Jeg ser ham ikke. Alle svermer rundt han. Han gir ut ord.
Gir ut ord?
Det er noe han alltid gjør. Han gir alle han møter, et ord.
Ikke tilfeldig. Han velger et ord til alle.
Se. Han ga meg et til deg.
Til meg?
Ja. Jeg fortalte om deg, og så valgte han et ord.
-Hvilket ord? -Jeg vet ikke. Åpne og se.
"Kvaler."
-Hva betyr det? -Vet ikke.
Men jeg vet at jeg elsker ham.
Jeg henter ham, så jeg kan presentere dere.
God Jul.
Takk.
Kjære Gud, allmektige Herre av himmelriket,
få Vittoria til å slutte å spille og kjøre meg hjem,
og ikke si noe til pappa.
Nå?
Ut med deg.
Ja.
Men ikke si det til noen.
Gianni, hvis du vil bli voksen, hvis du vil bli en kvinne,
så er du nødt til å slå hodet, nødt til å bli såret.
Hvis ikke vil du forbli et barn, som moren og faren din.
Som alle taperne rundt oss.
Jeg må dra og ta meg av noe viktig.
Men husk én ting.
Hvis du sier: "Vittoria, kom!", så kommer jeg. Jeg vil aldri forlate deg.
Aldri.
-Skal jeg gå? -Ja, kom igjen.
-Ha det. -Ha det.
Du er så vakker.
Kan jeg få et trekk?
Tanten min tok igjen.
Men hun brukte ikke det jeg hadde fortalt. Hun ringte ikke pappa.
Hun ringte moren min og ødela familien vår med noen få ord.
Gud, det er min feil, jeg vet det.
Jeg har vært besatt av sannheten. Nå begynte alt å falle sammen.
Familien på huset, huset på San Giacomo de Capri.
San Giacomo de Capri på Vomero og Vomero på byen.
Byen vil ende opp i havet.
Så kom igjen. Jeg er klar.
Dette er ditt.
En gave?
Det er ikke en gave.
Hun gir deg det tilbake.
Jeg trodde det var mitt, men…
…jeg tok feil.
Det er ditt.
Vel…
Du kan veien ut.
Unnskyld meg.
Jeg forstår ikke.
Hva skjer? Hvorfor ga Costanza meg armbåndet?
Vet du hvor det er fra?
Ja.
Hvor er pappa?
Han er der han burde være.
Jeg trodde du var utro mot ham.
Du trodde feil.
Men det er ikke din feil.
Løgnere er flinke til å få andre til å se ut som løgnere.
Hei, Giovà! Vent.
Jeg vil be om unnskyldning.
Jeg var frekk, for jeg visste ikke hvordan man gjør dette.
Men nå vet jeg det.
Gi meg nummeret ditt om du har lyst, så kan vi gå ut en tur.
Jeg trenger det ikke.
Kom igjen, gi meg nummeret ditt.
Du ser sur ut, men jeg legger en pute over ansiktet ditt når vi knuller.
-Sier du det? -Ja.
Greit.
Sju.
Fem.
Dumme idiot.
Ring meg.
Hva skjedde?
BASERT PÅ ROMANEN AV SAMME NAVN AV ELENA FERRANTE
Tekst: Marie Wisur Lofthus