EN NETFLIX-SERIE
JANUAR
FEBRUAR
MARTS
APRIL
MAJ
JEG SKAL SMADRE
JUNI
JULI
AUGUST
SEPTEMBER
Hvorfor vil du ikke komme til fornuft?
Hvad fanden vil du have fra mig?
Nu skal du bruge min fornuft.
-Ja. -Ja, klart.
-Gud den almægtige. -Selvfølgelig!
Du er forelsket i Posillipo, ikke Costanza.
-Og den idiot tror på dig. -Hvad siger du?
Du redigerer ikke romaner. Du skriver dem. Du opdigter.
Du er en født løgner. Det sagde far altid.
Kom nu, det er nok!
Intet forlader dette hjem!
Ikke en nål. Ikke en sok. Intet!
Intet forlader dette hjem!
Alt herinde er mit og dit, basta.
Farvel.
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Hver sin smag.
-Er du sur på mig? -Nej.
Gudskelov.
Alle er altid vrede derhjemme.
Og de græder, alle græder. Ida, mor…
Selv min far græd.
Den aften han rejste,
havde han sin kuffert i hånden og tårer i øjnene.
Og han råbte ad min mor. Han sagde:
"Hvem ved,
om de to er mine døtre eller den lorts?
"Det sjældne stykke lort?"
Han mente din far.
-Det er absurd. -Ikke så meget.
Din far er lidt af et røvhul.
Græder han også?
Nej. Han læser.
Når de er skilt, gifter de sig.
Jeg må fortælle dig noget. Lov, du ikke fortæller nogen det.
Jeg ved, du dater Tonino.
Ved du det?
Og du er ikke sur?
Er du skør?
Gudskelov. Jeg var bange for, du var vred.
-Vred over hvad? -Det ved jeg ikke.
Du sagde, du elskede ham. Jeg er ikke informeret.
Jeg er glad for, I er sammen. Nyd det.
I har min velsignelse.
-Hvordan var din sommer? -God, tror jeg.
Min mor er deprimeret, fordi far skred.
Og jeg dumpede i år.
Det hørte jeg.
Da de fandt ud af det, stoppede de skænderiet
bare længe nok til, at ingen fandt ud af det.
Hvor hyklerisk.
Jeg klager ikke. Næste år bliver bedre.
-Vores forældre bliver nok gift. -Ja. Vi holder en stor fest.
Glæd jer ikke for meget, du og Ida.
Selv hvis de bliver gift, vil Mariano altid være din far
og Andrea altid min far.
Hvor skal du hen?
Hun efterlod mig.
Giannì, jeg kan høre dig.
Vil du ikke åbne?
Nej. Mor tillader det ikke, når jeg er alene.
Derfor gjorde jeg det. Kom ind.
Hej, Nello.
"Hej, Nello."
Du er en bandit.
Du kan lide at være en bandit?
-Ikke? -Ja.
Vil du have noget?
Nej, jeg har lige fået en kop kaffe.
Okay.
-Kan du skrue ned for musikken? -Ja.
-Corrà? -Ja?
Fart på.
-Du har et smukt hjem. -Tak.
Der er masser af bøger.
Jeg kan lide at læse.
Kan du?
Det keder mig. Jeg starter, men slutter aldrig.
-Vil du have en småkage? -Nej, tak. Jeg er ikke sulten.
-Hvordan har dine søskende det? -Hvem? De to båtnakker?
Det ord får mig til at grine.
Min bror er en idiot, fordi han dater din ven Angela,
som er dummere end ham.
Jeg spurgte ham: "Tonino, har du kysset hende på munden?"
"Et par gange."
"Har du rørt hendes bryster eller fisse?"
"Nej, for jeg respekterer hende."
"Åh, så er du en nar."
"Kun en nar går ud med en pige, han respekterer."
"Hvorfor date hende, hvis du respekterer hende?"
Hvis Angela ikke var en nar, ville hun have sagt:
"Jeg elsker dig, men respekter mig ikke, ellers dropper jeg dig."
Giuliana, min dumme søster, dater Roberto.
Ved du, hvem Roberto er? Toninos intellektuelle ven.
De forelskede sig, da de var små, og nu dater de.
Det er fint, for helvede. Men Giuliana har mistet forstanden.
Hun er en nar.
For eksempel siger hun: "Roberto er den smukkeste,
den mest intelligente, den bedste af dem alle."
Og han er meget religiøs.
Faktisk spurgte Jesus engang lige fra korset: "Roberto,
du er altid her i denne kirke.
Du tror mere på min Fader, end jeg gør, og jeg er Sønnen!"
-Forstår du? -Det er rigtigt.
Vil du se noget?
Giv mig din hånd. Jeg lader dig røre den.
Hold den.
Ikke så stramt. Det gør ondt.
Det er godt.
-Du har aldrig rørt en før? -Min mor kunne komme tilbage.
Jeg lader hende også røre den. Hvad er problemet?
Vil du tage den i munden?
-Corrà, er alt okay? -Ja. Nok.
Jeg må gå, Giannì. Det er sent.
Men vi havde det sjovt, ikke?
-Ses vi igen? -Jeg kan ikke. Jeg skal læse.
Hvorfor det? Du er så klog.
"Så klog"? Jeg dumpede!
Jeg stak en fyr i benet med en kuglepen og dumpede.
Jeg følger dig ud.
Åh ja!
Jeg glemte, hvorfor jeg kom.
-Hvad? -Du godeste.
Vittoria ville være blevet tosset.
-Vittoria? -Ja.
Hvad vil hun have?
Intet. Hun sendte mig for at hente armbåndet.
-Armbåndet? -Ja.
Hvorfor det?
Hun siger, at…
…du opfører dig dårligt.
At du aldrig ringer. Hvis det ikke passer dig, forsvinder du.
At du ikke elsker slægtninge.
Og hun siger, at du er ligesom din far.
Okay. Så taler jeg med hende.
-Nej, giv mig bare armbåndet. -Nej.
Sig: "Giovanna kommer selv med armbåndet."
Du er meget beslutsom.
Okay.
-Hvad kan jeg sige? -Intet.
Du må gå nu.
Kom nu!
-Jeg følger dig ud. -Tak.
Du er så sød. Hvor er døren?
Jeg kan ikke finde vejen ud!
Hvordan går skolen?
Okay.
Læser du?
Selvfølgelig.
-Og de nye kammerater? -Jeg ved det ikke.
Jeg må tænke over det.
Hvis du vil grine, kan du grine.
Du skræmmer mig.
"Skræmmer"?
Ja.
Din tiltrækningskraft skræmmer.
Tak.
Jeg talte med rektor.
Til sidst overbeviste jeg hende om, at du havde ret.
Den bølle fortjente en kuglepen i låret, ikke?
Det behøvede du ikke.
Tag det som en lektion.
Du kan få enhver til at stå ret.
Hun er på din side resten af tiden.
Ikke på min side. På din.
Kan du ikke lide min opførsel?
Nej, faktisk gjorde du det godt.
Havde hun bedt hende om at date dig, havde hun sagt ja.
Skiderik.
Hvad skulle jeg have gjort?
Blandet dig udenom.
Du skred.
Du har en anden kone. Andre døtre.
Lad mig og mor være.
Din mor og jeg holder af hinanden.
Og du er min eneste datter.
Vrøvl.
Nej, det er sandheden.
Du fortæller visse løgne for at…
…beskytte dem, du elsker.
Nu kommer det. Det ultimative vrøvl fra dem, der lyver professionelt.
Husker du, jeg kaldte dig "krokette", da du var lille?
Krokette.
Når du har spist op, går vi. Skal jeg køre dig hjem?
Forklar. Når du siger "hjem", mener du så mit eller dit hjem?
Hvor end du vil.
Du kan komme ind i folks hoveder, far.
Men når du er inde
og får dem til at gøre, hvad du vil, hvilken glæde får du af det?
Lad os gå.
Hils mor fra mig.
Corrado kom for at se mig forleden.
-Hvem er Corrado? -Margheritas søn.
Hvad ville han?
Intet. Jeg gokkede den af på ham, og han gik. Hej.
Far siger hej.
-Har du spist? -Ja.
Hvad spiste du?
Panzerotti, stegt dej, kroketter.
-Du spiser altid de samme ting. -Ja.
Han bliver ældre. Det er ikke godt for ham.
Se her.
En af hans artikler er på forsiden.
"Centrum og forstæder, en ustabil balance på kanten af afgrunden."
Han bliver så glad. Sagde han det ikke?
Hvad taler I om?
Intet.
Nå, men her. Vil du læse den?
Nej.
Jeg forstår ikke, hvorfor du læste den. Er du ikke flov?
I MORGEN
Og det her?
Jeg lagde det der til dig.
Jeg fandt det i den italienske ordbog.
-Der er tante Vittoria. -Se, hvor smuk din far er.
De ser glade ud her.
Hvem er den kvinde?
Din bedstemor.
-Hvordan var hun? -Hadefuld.
Hvorfor det?
Hun holdt mere af andre end af sine børn eller mig.
Hun har mit armbånd på.
Jeg bemærkede det ikke.
Jeg så det med det samme.
Ja? Jeg gav dig det for at vise dig din far. Du har ikke engang set på ham.
Jo. Jeg synes ikke, han er så flot, som du siger.
Han er meget flot.
Men du er for ung
til at forstå en intelligent mands særlige skønhed.
Han ligner tante Vittoria.
Han forlod mig, ikke dig.
Han forlod os begge.
-Og jeg hader ham. -Det er mit job at hade ham.
Da du ikke gør det, gør jeg det for dig.
Du er vred, og jeg forstår det. Men din far er en ærlig mand.
Og på sin egen måde også tro.
I alle årene har Costanza altid været hans sande kærlighed.
Så bør vi være overrasket over, at han ville give hende sin mors armbånd?
Er der sket noget?
Vi holder en lille fest til Idas fødselsdag.
Kom.
Kom nu, Giovanna. Gør en lille indsats.
Ida spørger altid om dig.
Adriana?
-Hvad? -Kan du tage min Vespa hjem for mig?
Vær forsigtig med koblingen.
-Ja. Jeg tager mig af det. -Tak.
Rino.
Angela drømte om dig forleden nat.
Hun ledte efter en sko. Hun kunne ikke finde den.
Så fandt du den til hende.
Det er ikke min skyld, vi ikke ses.
Du har ret.
Brudgom, kram bruden. Stå stille.
Vent, Salvato. Jeg vil tage et uden krykken.
Kom så.
Hej! Pas på! Er alt okay?
-Ja. -Sikker? Er alt i orden?
-Storartet. Og smil. -Sådan.
Lad os tage et til.
Din far er bekymret for dig.
Han sover ikke. Han har åndenød om natten.
Han savner dig, ligesom Angela og Ida.
Jeg savner også dig.
Og Mariano.
Det er ingens skyld. Vi begår fejl nogle gange.
Vi sårer hinanden utilsigtet.
Du er klog.
Nej. Jeg har læst mange romaner.
Ses det, jeg har grædt?
Nej.
Hør, kan du gøre mig en lille tjeneste?
Ja.
Selvfølgelig.
I fortæller så mange løgne.
Perfekt. Se på hinanden.
Stå stille. Et kys.
Tillykke.
-Tak. -Tak.
Se, hvem jeg tog med.
-Tillykke. -Tak.
Tonino er speciel.
Han taler kun lidt og langsomt, men han siger altid vigtige ting.
Han henter mig fra skolen hver dag.
Han er flottere end nogen anden.
Forleden tog han mig med til pizza med Giuliana og Roberto, hendes kæreste.
Jeg forstår ikke, hvorfor Giuliana er så forelsket.
Han virker som en normal fyr.
Tonino er også glad for ham.
Han siger, han er så klog, men Tonino er bedre.
Angela, pas på ikke at tale for meget om Tonino.
Hvis de finder ud af, at I er sammen, bliver det rodet.
-Min mor kan ikke finde ud af det. -Og Mariano?
Endnu værre.
Hvis min far finder ud af…
Han kan ikke sige, hvad jeg skal gøre.
Angela har ret. Mariano er vores far.
Men vi har besluttet, at vi ikke er nogens døtre længere.
Ikke engang vores mors.
Hun er en luder. Hun er din fars luder.
Jeg spyttede på min fars foto forleden. Ville I gøre det?
-Jeg ville spytte på mors. -Ikke mig. På ingen af dem.
-Jeg vil pisse på min fars. -Vi gør det sammen.
Gør du det, skriver jeg om dig.
-Jeg skriver om, at du pisser på Andrea. -En historie?
Ja.
Kan du lide historier, fortæller jeg, hvad jeg gjorde.
-Hvad har du gjort? -Jeg er mere en luder end jeres mor.
Har du en kæreste?
Det behøves ikke for at være en luder.
Ludere gør det med tilfældige.
Og det er det, du gør?
Fyre lyner bukserne op, og jeg skal holde den.
Er det ikke vammelt?
Ja. Det lugter af et offentligt toilet.
Men kys er rare.
Det ved jeg ikke. Kys keder drenge.
Nej. Tonino giver mig masser af kys.
-Han kysser dig, og så? -Han respekterer mig.
Hvad gør du med en, der respekterer dig?
Det betyder, at han elsker mig! Måske elsker ingen dig!
Du dumpede endda.
Er det sandt?
-Ja. Og hvad så? -Vi siger det ikke til nogen.
Vågn op!
Kun kællinger som jer studerer, respekteres og består eksamen!
Jeg bliver ikke respekteret, og jeg er en luder.
Tre, fire…tillykke!
-Tillykke. -Tak.
Hurra!
Jeg er en stor pige. Skrid.
Ida, dit sprog!
Hvorfor er Mariano ikke kommet?
Giovanna. Vær ikke uhøflig. Stop det.
-Hvad sagde jeg forkert? -Du forstod mig.
Undskyld mig. Jeg skal på toilettet.
Tillykke, skat.
-Hvorfor har du mors armbånd på? -Hun gav mig det.
Hvorfor? Jeg ville have det!
Jeg ville faktisk have det.
-Giv armbåndet tilbage, Giovà. -Nej.
Det er Giovannas. Jeg gav hende det.
Hvorfor gav du hende det?
-Fordi hun er en god, flittig pige. -Drop det.
"God"? "Flittig"? Jeg stak nogen i låret og dumpede.
Giv armbåndet tilbage til Costanza, Giovà.
Det var bedstemors. Jeg giver det ikke til en fremmed.
Jeg ved, hvem armbåndet tilhører. Giv det tilbage nu!
Du gør mig vred!
Armbåndet er Giovannas.
Jeg vil ikke høre et ord mere.
Tillykke, skat.
Jeg giver dig et stykke kage til din mor.
Okay.
Var du bange?
Fordi jeg ikke virker som den samme.
Måske har du ret.
Kan du stoppe et øjeblik?
Jeg elsker dig.
Jeg elsker dig, Giovà. Ligesom jeg elsker din mor.
Jeg elsker dig.
Synes du ikke, det er latterligt, at smerten betyder, at du elsker os?
Kan du ikke forstå mig?
Prøv i det mindste
at have medfølelse og se, hvor meget jeg lider!
Nej, jeg kan ikke vise medfølelse.
Jeg troede altid, du var en stor mand.
Giv mig lidt tid til at tilpasse mig til, hvad du virkelig er.
Undskyld, hvis du er ked af det.
Du forstår ikke en skid.
Jeg er ikke ked af det. Jeg har det fint.
Forstår du det?
Du og din mor tvang mig til at fortælle
en masse løgne for ikke at såre jer.
Jeg elskede din mor. Så blev jeg forelsket i en anden kvinde.
Jeg forelskede mig i Costanza og skammer mig ikke.
Jeg tog, hvad jeg ville have.
Undskyld. Hvorfor sendte du mig fløjteglas?
Jeg er bare ikke glad for dem.
Har du andre glas?
Tak.
-Hvad sagde du? -Intet.
De forkludrer det altid med de glas.
Fortæl mig noget.
Generer den badekåbe dig ikke?
Jo.
Skal vi tale om løgne?
Din mor nægtede ikke at røre med benene under bordet.
Men hun gik ikke hele vejen.
Hun var ikke modig nok til at vælge. Men jeg valgte. For jeg er lidenskabelig.
Og nu kan jeg fortælle sandheden.
Jeg elsker dig mere end livet.
Men I må holde op med at gøre mig vred.
Hvem sagde, jeg måtte forlade dig?
Døden er bedre end denne smerte
Jeg dør, dør, dør
Mit hjertes åndedræt Du er min kærlighed
Jeg dør, dør, dør
Mit hjertes åndedræt Du er min kærlighed
Hvem sagde det, min skat?
Mit hjerte knuses lidt efter lidt
Jeg dør, dør, dør
Mit hjertes åndedræt Du er min kærlighed
Jeg dør, dør, dør
Mit hjertes åndedræt Du er min kærlighed
Første gang jeg elskede, var med dig
Og dit utaknemlige skarn, du glemmer mig
Lad os blive venner igen, min elskede Mit hjertes åndedræt
-Mor? -Ja?
Mor, du…
Hvad?
Intet.
Jeg elsker dig.
Du har lært det godt.
Tak.
Bærer dine venner makeup på en skoletur?
Du har ingen anelse.
-Hvordan kommer du til Caserta? -Med tog.
Kommer der nogen lærere?
Nej. Det er noget, vi organiserede.
-Okay. Kom ikke sent hjem. -Nej.
Hej.
Nej. Du sidder ved siden af mig.
Jeg sidder her, tak.
Er du døv? Jeg bad dig sidde her.
Skal Rosario sidde alene? Er han vores chauffør?
Du tilhører mig. Du sidder, hvor jeg er.
"Tilhører mig," min røv. Du er en svækling!
Jeg sidder, hvor jeg vil.
Fjols.
Latin lover.
Er bilen din?
Ja.
-Så du er rig? -Ja.
Skal vi til Parco della Rimembranza?
Vi tager hen, hvor du vil.
Men du gør, hvad jeg siger.
Corrà, slap nu lidt af.
Giannina er en kvinde. Hun gør, hvad hun vil. Ikke?
-Må jeg lægge min hånd på gearstangen? -Ja.
-Vil du lære mig det? -Selvfølgelig.
Tag dit tørklæde af. Flyt det lidt. Kom nu.
Nej.
-Åbn lidt. Lad os se. -Stop det.
Hej, Giannì.
Kan I ikke se, jeg væmmes?
Det gør jeg selv.
Kom så. Vi venter her på dig.
-Lidt længere fremme på vejen. -Okay.
Du må ikke sige, du kom med os.
Fart på! Kom så!
-Hej, Vittoria. -Hej.
Vil du have en kastanje?
Tak. Tusind tak.
Din mor? Stadig på hospitalet?
Jeg besøger hende i dag.
Giv hende et kys.
Tak.
Jeg tog fejl.
Du har ikke mit blod.
Du er en fremmed.
Giv mig mit armbånd tilbage.
Du fortjener det ikke.
Jeg ville have det. Jeg troede, det var mit.
Så gik det op for mig,
det var dit.
Her.
Jeg gav dig det.
At du elsker mig er nok.
Kom nu. Vi kommer for sent.
-Hvor? -Til kirken.
Roberto taler i dag.
Vi spiser hos Margherita. Kom.
-Jeg vil ikke forstyrre. -Hold mund. Ræk mig din hånd.
Hvad? Er alt i orden?
Dejlig dag, ikke sandt?
Kom du med Corrado og det andet røvhul?
-Nej. -Ikke det?
Skide idioter!
Lad os ordne det!
Bliv her! Røvhul!
Svin!
For helvede.
Du er en løgner, ikke?
Ja.
Så siger vi det.
Alle lyver fra tid til anden.
Ikke noget særligt. Det berettiger ikke dødsstraf.
-Vil du lytte til Roberto? -Ja.
Okay.
Sikke et rod. Jeg frygter Vittoria og hendes foragt.
Jeg hadede Corrado og Rosario.
Jeg kunne ikke holde det ud længere. Jeg var udmattet.
-Er du klar? -Ja.
-Skal vi gå? -Et øjeblik.
Jeg må fortælle Giovanna noget.
Okay.
Men så sidder Roberto, ja, ham,
nær mig og taler roligt til mig.
Som om jeg virkelig betød noget for ham.
Må jeg læse?
Ruelse.
Det er et meget stærkt ord.
Det betyder smerte, omvendelse.
Men det skal renses for dårlige betydninger, selvbesmykkelse,
en hyklerisk attitude,
en løgn.
Ruelse er som en nål, der bærer tråden
gennem vores eksistens sparsomme væv.
En ekstrem form for kontrol over os selv.
Det er som en kniv, der skal såre vores samvittighed for at stoppe den i at sove.
Af sted. Gå nu.
Undskyld, de venter på dig.
Kommer du ikke, Giovà?
Brødre og søstre, må jeg bede om opmærksomhed.
Kirkens gæst i dag er Roberto Matese.
Roberto er en ung fyr, der gerne vil tale,
og han er god til ord. Han kan åbne vores hjerter.
Jeg blev bange.
For for første gang i mit liv
overvejede jeg at ville elske med nogen.
I dag vil jeg gerne tale om ruelse.
Forestil jer en nål, der fører en tråd gennem et stykke tøjs væv.
Giannì!
Det tøj er vores sjæl.
Og tråden…
Giannì, hej! Stig ind!
-Hvad laver du her alene? -Kom med os!
For fanden!
BASERET PÅ ROMANEN AF SAMME NAVN AF ELENA FERRANTE
Når du er lille, virker alt stort.
Når du er voksen, virker alting småt.
Hver sin smag.
Det ved ingen.
Hver sin smag.
Det ved ingen.
Hver sin smag.
Det ved ingen.
Tekster af: Michael Asmussen