NETFLIX-SARJA
TAMMIKUU
HELMIKUU
MAALISKUU
HUHTIKUU
TOUKOKUU
KOHTA LYÖN
KESÄKUU
HEINÄKUU
ELOKUU
SYYSKUU
Mikset halua keskustella? Keskustele.
Mitä haluat? Mitä vittua haluat minulta? Nyt pitäisi keskustella, kun sinä haluat.
Niin. -Aivan.
Voi hyvä Jumala. -Tietenkin!
Olet rakastunut Posillipoon, et Costanzaan.
Ja idiootti uskoo sinua. -Mitä tarkoitat?
Sinun pitäisi editoida romaaneja, mutta kirjoitat niitä. Keksit kaiken.
Olet synnynnäinen valehtelija. Isä sanoi niin.
Nyt riittää!
Tästä kodista ei lähde mitään. Ei nuppineulaa, ei sukkaa, ei mitään!
Tästä kodista ei lähde mitään. Kaikki täällä on meidän, piste.
Hei sitten.
Kun on pieni, kaikki vaikuttaa isolta.
Kun on iso, kaikki vaikuttaa pieneltä.
LUKU 4 YKSINÄISYYS
Kukin omillaan.
Oletko vihainen minulle? -En ole.
Luojan kiitos. Kotona kaikki ovat koko ajan vihaisia.
Ja kaikki itkevät. Ida, äiti… Jopa isäni itki.
Kun hän lähti, hän piteli matkalaukkua kädessään, silmät täynnä kyyneliä.
Ja hän huusi äidilleni. Hän sanoi:
"Kuka tietää, ovatko nämä kaksi minun tyttäriäni vai sen paskiaisen?
Sen harvinaislaatuisen kusipään?" Hän tarkoitti isääsi.
Järjetöntä. -Ei niinkään.
Isäsi on vähän kusipää.
Itkeekö hänkin? -Ei. Hän lukee.
He menevät naimisiin erottuaan.
Minun täytyy kertoa eräs asia. Lupaa, ettet kerro kenellekään.
Tiedän jo, että tapailet Toninoa. -Tiedätkö?
Etkä ole vihainen? -Oletko hullu?
Luojan kiitos. Pelkäsin, että raivostuisit.
Anteeksi, raivostuisin mistä? -En tiedä.
Sanoit rakastavasi häntä, sitten taas et. En pysy kärryillä.
Olen iloinen, että olette yhdessä. Nauttikaa. Saatte siunaukseni.
Miten sinun kesäsi meni? -Hyvin, kai.
Äiti on masentunut, koska isä lähti kotoa.
Ja minä sain reput. -Kuulin.
He tekivät hetkeksi sovinnon saatuaan tietää -
vain, jotta kukaan ei saisi tietää.
Miten tekopyhää.
En valita. Uskon, että ensi vuosi on parempi.
Vanhempamme menevät ilmeisesti naimisiin. -Niin. Järjestämme isot juhlat.
Älkää innostuko liikaa Idan kanssa.
Vaikka ne kaksi menisivät naimisiin, Mariano on aina isäsi, ja Andrea on minun.
Minne sinä menet?
Hän jätti minut yksin.
Gianni, kuulen sinut.
Etkö halunnut avata?
En. Äiti ei halua, että avaan, kun olen yksin.
Siksi minä avasin. Käy sisään.
Hei, Nello.
"Hei, Nello."
Olet tuhmuri.
Tule. -Onko kiva olla tuhmuri?
Häh? -Joo.
Haluatko jotain? -En, join juuri kahvin.
Selvä.
Voitko laittaa musiikkia pienemmälle? -Toki.
Corrà -Niin?
Tule nyt.
Tämä on kaunis koti. Tiedätkö sen? -Kiitos.
Paljon kirjoja.
Pidän lukemisesta. -Ai?
Pidätkö sinä? -Minä kyllästyn. Aloitan mutten lopeta.
Haluatko keksin?
Ei kiitos. Ei ole nälkä.
Miten sisaruksesi voivat? -Ketkä? Ne kaksi typerystäkö?
Tuo sana huvittaa minua.
Veljeni on typerys, koska hän tapailee ystävääsi Angelaa,
joka on jopa häntä typerämpi.
Kysyin häneltä: "Tonino, oletko suudellut häntä suulle?"
Hän vastasi: "Pari kertaa."
"Oletko koskenut tissejä tai pillua?"
"En, koska kunnioitan häntä."
"No sitten olet typerys.
Vain typerys tapailee tyttöä, jota kunnioittaa.
Miksi seurustella, jos kunnioitat häntä?"
Jos Angela ei olisi typerä, hän olisi sanonut:
"Rakastan sinua, mutta älä kunnioita minua, tai jätän sinut."
Giuliana, typerä siskoni, tapailee Robertoa.
Tiedätkö Roberton? -Tiedän.
Toninon älykköystävä.
He rakastuivat ollessaan pieniä, ja nyt he seurustelevat.
Ei siinä mitään. Se on mahtavaa.
Mutta Giuliana on seonnut. Hän on oikea typerys.
Hän sanoo esimerkiksi: "Roberto on komein,
mukavin, älykkäin ja paras kaikista." Ja hän on hyvin uskonnollinen.
Itse asiassa kerran Jeesus suoraan ristiltä sanoi hänelle:
"Roberto, olet aina täällä kirkossa.
Uskot isääni enemmän kuin minä, ja minä olen hänen poikansa!" Tajuatko?
Se on totta.
Haluatko nähdä yhden jutun?
Anna kätesi. Annan sinun koskea sitä.
Pitele sitä.
Ei noin kovaa. Satutat minua.
Noin, hyvä.
Etkö ole ennen koskenut sitä? -Lopeta. Äiti voi tulla.
Annan hänenkin koskea siihen. Mikä on ongelma?
Haluatko laittaa sen suuhusi?
Corrà, onko kaikki hyvin? -On. Riittää.
Minun pitää mennä, Gianni. On myöhä.
Se oli hauskaa, eikö vain?
Voimmeko nähdä taas? -En voi. Minun pitää opiskella.
Mitä varten? Olet tosi fiksu. -"Tosi fiksu"? Minä reputin!
Tuikkasin jätkää kynällä jalkaan, ja sain reput.
Saatan sinut ulos.
Ai niin!
Unohdin, miksi tulin tänne.
Eli? -Hyvä luoja.
Vittoria olisi nostanut metelin, jos olisin unohtanut. Hän olisi seonnut.
Vittoriako? -Niin.
Mitä hän haluaa?
Ei mitään. Hän lähetti hakemaan rannekorun.
Rannekorunko? -Niin.
Miksi?
Hän sanoo, että käyttäydyt huonosti,
että et koskaan soita. Jos jokin ei ole mieleesi, katoat vain.
Et rakasta sukulaisia kuten sanoit. Lisäksi hän sanoo, että olet kuin isäsi.
Selvä. Puhun hänelle sitten.
Ei. Anna rannekoru. -En anna.
Sano hänelle: "Giovanna tuo rannekorun itse."
Olet hyvin päättäväinen.
Hyvä on sitten.
Mitä voin sanoa? -Et mitään.
Sinun pitää mennä nyt. Mene!
Saatan sinut ulos. -Kiitos.
Olet kovin ystävällinen. Missä ovi on? En löydä tietä ulos!
Miten koulussa menee? -Hyvin.
Opiskeletko sinä? -Tietenkin.
Minkälaisia luokkatoverisi ovat? -En tiedä. Minun täytyy miettiä.
Voit nauraa, jos sinua naurattaa. -Pelotat minua.
Pelotan? -Niin.
Mukavuutesi pelottaa minua.
Kiitos.
Puhuin rehtorin kanssa.
Sain vakuutettua hänet siitä, että olit oikeassa.
Se kiusaaja ansaitsi kynän reiteen, eikö niin?
Ei olisi tarvinnut.
Pidä sitä oppiläksynä.
Voit saada kenet tahansa palvelukseesi.
Hän pitää puoliasi koko lukion loppuun. -Ei minun puoliani, vaan sinun.
Etkö pitänyt siitä, mitä tein? -Itse asiassa teit hyvää työtä.
Jos olisit pyytänyt häntä treffeille, hän olisi suostunut.
Munapää.
Mitä minun olisi pitänyt tehdä? -Huolehtia omista asioistasi.
Sinä lähdit. Sinulla on toinen vaimo. Toiset tyttäret.
Jätä minut ja äiti rauhaan.
Äitisi ja minä välitämme toisistamme. Ja sinä olet ainoa tyttäreni.
Paskapuhetta.
Ei, se on totuus.
Tiettyjä valheita sanoo vain suojellakseen niitä, joita rakastaa.
Niinpä niin. Täyttä paskaa tyypiltä, joka valehtelee elääkseen.
Muistatko, kun kutsuin sinua kroketiksi?
Kroketti.
Lähdetään, kun olet syönyt. Vienkö sinut kotiin?
Selitä eräs asia. Kun puhut kodista, kumman kotia tarkoitat?
Minne vain haluat.
Sinulla on kyky päästä ihmisten pään sisään. Mutta kun olet sisällä -
ja olet saanut heidät tekemään mitä haluat, mitä tyydytystä saat siitä?
Mennään.
Sano terveisiä äidille. -Corrado tuli tapaamaan minua yksi päivä.
Kuka on Corrado? -Margheritan poika.
Mitä hän halusi?
Ei mitään. Runkkasin häntä, ja hän lähti. Heippa.
Isältä terveisiä.
Kävittekö syömässä? -Kyllä.
Mitä söitte? -Panzerottia, frittejä, kroketteja.
Syötte aina samoja asioita. -Niin.
Hän vanhenee. Se ei ole hyväksi hänelle.
Katsohan tätä.
Hänen artikkelinsa on Unityn etusivulla.
"Keskusta ja lähiöt, epävakaa tasapaino kuilun reunalla."
Hän ilahtuu. Eikö hän kertonut sinulle?
Mistä te puhutte? -Emme mistään.
Joka tapauksessa, tässä. Haluatko lukea sen?
En halua. En ymmärrä, miksi sinä luit sen. Eikö sinua hävetä?
HUOMENNA
Entä tämä?
Laitoin sen esiin sinua varten. Järjestin kirjoja. Löysin sen italian sanakirjasta.
Vittoria-täti. -Katso, kuinka komea isäsi on.
He näyttävät tässä onnellisilta. Kuka tuo nainen on?
Isoäitisi.
Minkälainen hän oli? -Vihamielinen.
Miksi?
Hän välitti enemmän vieraista kuin lapsistaan. Tai minusta.
Hänellä on rannekoruni. -En ollut huomannutkaan.
Minä näin sen heti.
Niinkö? Halusin näyttää isäsi, etkä katsonutkaan häntä.
Katsoin minä. Ei hän ole niin komea kuin sanot.
Hän on hyvin komea.
Mutta olet liian nuori ymmärtämään hyvin älykkään miehen kauneutta.
Hän näyttää Vittoria-tädiltä.
Hän jätti minut, ei sinua. -Hän jätti meidät molemmat.
Vihaan häntä. -On minun tehtäväni vihata häntä.
Vihaan häntä puolestasi, koska sinä et vihaa.
Olet vihainen, ja ymmärrän sen. Isäsi on kuitenkin rehellinen mies -
ja omalla tavallaan myös uskollinen.
Costanza on aina ollut hänen oikea rakkautensa.
Onko siis yllätys, että hän halusi antaa äitinsä rannekorun hänelle?
Onko jotain tapahtunut?
Pidämme pienet juhlat Idan syntymäpäivän kunniaksi. Tule.
Tule nyt, Giovanna. Yritä vähän. Ida kyselee sinusta aina.
Adriana?
Mitä? -Voitko viedä Vespani kotiin?
Varovasti kytkimen kanssa. Se on herkkä. -Tietysti. Ei hätää.
Kiitos.
Rino.
Angela näki sinusta unta.
Hän etsi kenkää, eikä löytänyt sitä mistään.
Sitten sinä löysit sen.
Ei ole minun syytäni, ettemme tapaa.
Olet oikeassa.
Sulhanen, halaa morsianta. Pysy siinä.
Odota, Salvato. Haluan ottaa yhden ilman kainalosauvaa.
Hyvä on.
Varovasti! Onko kaikki hyvin?
Kyllä. -Varmastiko? Kaikki hyvin?
Hienoa. Hymyä. Loistavaa! -Täällä ollaan.
Otetaan vielä toinen ja sitten toinen.
Isäsi kärsii. Hän on huolissaan sinusta. Hän ei nuku. Hänellä on hengenahdistusta.
Hän kaipaa sinua, samoin Angela ja Ida.
Minäkin kaipaan teitä.
Kaipaan Marianoakin.
Se ei ole kenenkään syytä. Teemme virheitä.
Satutamme toisiamme tahattomasti.
Olet viisas. -En ole. Luen paljon romaaneja.
Näkeekö minusta, että olen itkenyt? -Ei näe.
Kuule, tekisitkö minulle palveluksen?
Kyllä.
Toki.
Niin paljon valheita.
Täydellistä. Katsokaa toisianne. Pysykää paikoillanne. Suudelma.
Onnittelut.
Kiitos. -Kiitos.
Katsokaa, mitä toin teille.
Hyvää syntymäpäivää. -Kiitos.
Tonino on erityinen. Hän puhuu vähän ja hitaasti.
Mutta hän sanoo aina tärkeitä asioita. Hän hakee minut koulusta joka päivä.
Hän on komeampi kuin kukaan muu.
Eräänä iltana hän vei minut syömään pizzaa Giulianan ja Roberton kanssa.
En ymmärrä, miksi Giuliana on rakastunut häneen.
Hän vaikuttaa niin normaalilta.
Toninokin pitää hänestä kovasti.
Hän sanoo Robertoa fiksuksi. Minusta Tonino on fiksumpi.
Angela, älä koko ajan jauha Toninosta.
Jos he saavat tietää teistä, siitä tulee sotku.
Äitini ei saa tietää. -Entä Mariano?
Vielä pahempaa.
Jos isäni saa tietää, hän…
Isäsi ei ole kukaan! Hän ei voi määräillä minua.
Angela on oikeassa. Mariano on isämme.
Mutta emme ole enää kenenkään tyttäriä Emme edes äitimme.
Hän on huora. Hän on isäsi huora.
Syljin isäni kuvalle. Tekisittekö samoin?
Sylkisin äitini kuvalle. -Minä en sylkisi kummankaan.
Kusisin isäni kuvalle. -Tehdään se yhdessä.
Sitten kirjoitan teistä. -Mitä tarkoitat?
Kirjoitan siitä, kun kusette Andrean kuvalle.
Tarinanko?
Niin.
Jos pidät sellaisesta, kerron, mitä tein. -Miksi? Mitä olet tehnyt?
Olen enemmän huora kuin äitinne. -Onko sinulla poikaystävä?
Huorat eivät tarvitse poikaystävää. He tekevät sen satunnaisille tyypeille.
Ja sitäkö sinä teet?
Pojat avaavat housunsa ja haluavat minun ottavan sen käteen.
Eikö se ällötä sinua? -Ällöttää. Se haisee julkiselta vessalta.
Mutta suukot ovat kivoja.
En tiedä. Pojat kyllästyvät suukkoihin.
Ei ole totta. Tonino antaa paljon suukkoja.
Hän suutelee, ja mitä muuta? -Hän kunnioittaa minua.
Mitä teet pojan kanssa, joka kunnioittaa sinua?
Hän rakastaa minua! Ehkä kukaan ei rakasta sinua!
Reputit koulussakin.
Onko se totta?
Kyllä on. Entä sitten? -Emme kerro kenellekään.
Herätkää!
Vain tuollaiset ämmät opiskelevat, saavat kunnioitusta ja läpäisevät kokeet.
Minua ei kunnioiteta, en opiskele, ja olen huora.
Kolme, neljä… Paljon onnea!
Onnea! -Kiitos.
Hurraa!
Olen iso tyttö nyt. Haistakaa paska. -Puhu siivommin.
Miksei Mariano tullut?
Giovanna, ole kiltti. Älä ole töykeä. Lopeta.
Mitä sanoin väärin? -Tiedät, mitä tarkoitan.
Anteeksi. Käyn vessassa.
Paljon onnea, kulta.
Miksi sinulla on äidin rannekoru? -Hän antoi sen.
Miksi annoit sen hänelle? Halusin sen! -Itse asiassa minä halusin sen.
Anna rannekoru takaisin, Giovà. -Ei. Se on Giovannan. Annoin sen hänelle.
Miksi annoit sen hänelle?
Hän on hyvä, ahkera tyttö. -Lopetetaan paskan jauhaminen.
Hyvä ja ahkerako? Tuikkasin jätkää reiteen ja reputin koulussa.
Anna rannekoru takaisin Costanzalle. -Se oli isoäitini. En anna sitä vieraalle.
Tiedän, kenelle rannekoru kuuluu. Anna se heti takaisin!
Olet suututtanut minut!
Rannekoru on Giovannan. En halua kuulla siitä enää sanaakaan.
Paljon onnea, kultaseni.
Annan sinulle kakkua mukaan äidillesi.
Selvä.
Pelkäsitkö sinä?
Koska en vaikuta enää samalta ihmiseltä. Ehkä olet oikeassa.
Voitko pysähtyä hetkeksi?
Minä rakastan sinua.
Rakastan sinua, Giovà. Aivan kuten rakastan äitiäsi.
Minä rakastan sinua.
Eikö ole naurettavaa, että tuska tarkoittaa, että rakastat meitä?
Etkö ymmärrä minua?
Yritä edes tuntea vähän myötätuntoa ja ymmärtää, kuinka helvetisti kärsin!
En voi osoittaa myötätuntoa.
Koko elämäni uskoin, että olet hieno mies.
Anna minulle aikaa sopeutua siihen, mikä oikeasti olet.
Ikävää, jos voit huonosti.
Et ymmärrä paskaakaan, Giovà.
En voi huonosti.
Voin hienosti.
Tajuatko?
Sinä ja äitisi pakotitte minut kertomaan valheita, jotta en satuttaisi teitä.
Rakastin äitiäsi. Sitten rakastuin toiseen naiseen.
Rakastuin Costanzaan, enkä häpeä sitä. Otin, mitä halusin.
Anteeksi. Miksi lähetitte minulle samppanjalasit?
Tiedän. En vain pidä niistä.
Onko teillä muita laseja?
Kiitos.
Mitä olit sanomassa? -En mitään.
Aina he mokaavat noiden helvetin lasien kanssa.
Kerrohan yksi asia. Eikö tuo kylpytakki häiritse sinua?
Häiritsee.
Haluammeko puhua valheista?
Äitisi ei kieltäytynyt leikkimästä pöydän alla.
Mutta hän ei mennyt loppuun asti.
Hän ei ollut tarpeeksi urhea valitsemaan. Minä valitsin.
Koska olen intohimoinen.
Ja nyt voin kertoa totuuden. Rakastan sinua enemmän kuin elämää.
Mutta sinun ja äitisi on lakattava ärsyttämästä minua.
Kuka sanoi, että minun piti jättää sinut?
Kuolema on tätä tuskaa parempi
Minä kuolen, kuolen, kuolen
Sydämeni henkäys Olet rakkaani
Minä kuolen, kuolen, kuolen
Sydämeni henkäys Olet rakkaani
Kuka niin sanoi, kultaseni?
Sydämeni särkyy pala palalta
Minä kuolen, kuolen, kuolen
Sydämeni henkäys Olet rakkaani
Minä kuolen, kuolen, kuolen
Sydämeni henkäys Olet rakkaani
Rakastelin ensi kertaa kanssasi
Ja sinä kiittämätön Unohdat minut
Tehdään sovinto, rakkaani Sieluni henkäys
Äiti? -Niin?
Äiti, sinä…
Mitä?
Ei mitään.
Minä rakastan sinua.
Olet oppinut hyvin. Kiitos.
Meikkaavatko ystäväsi noin luokkaretkelle?
Et arvaakaan.
Miten pääset Casertaan? -Junalla.
Lähteekö sinne opettajia? -Ei. Me järjestimme sen.
Selvä. Älä tule myöhään kotiin. -En tule.
Hei.
Ei, söpöläinen. Istut minun vieressäni. -Istun tässä, kiitos.
Oletko kuuro? Käskin istua tässä.
Jätämmekö Rosarion yksin eteen? Onko hän kuskimme?
Kuskimmeko? Olet minun. Istut minun kanssani.
Paskat olen. Olet rääpäle! Istun siellä, missä haluan.
Typerys.
Latinalainen rakastaja.
Onko auto sinun?
Toki.
Olet siis rikas. -Niin.
Menemmekö Rimembranzan puistoon? -Menemme sinne, minne haluat.
Mutta teet, kuten minä sanon.
Corrà, mikset rauhoitu?
Giannina on nainen. Hän tekee, mitä haluaa. Eikö niin?
Voinko laittaa käteni vaihdekepille? -Toki.
Voitko opettaa minua? -Tietenkin.
Riisu huivisi. Siirrä sitä vähän. Siirrä nyt.
En.
Avaa vähän. Katsotaanpa. -Lopeta.
Hei, Gianni.
Ettekö näe, että ällötätte minua?
Ällötän itseäni.
No niin. Odotamme sinua tässä.
Hieman kauempana, mutkassa. -Selvä.
Et voi kertoa, että tulit meidän kyydillämme.
Ole sitten nopea! Mene!
Hei, Vittoria. -Hei.
Haluatko paahdetun kastanjan? -Kiitos. Kiitos paljon.
Äitisi? Onko hän yhä sairaalassa? -On. Käyn hänen luonaan tänään.
Anna hänelle suukko. -Kiitos.
Olin väärässä. Sinussa ei ole vertani. Olet muukalainen.
Anna rannekoruni takaisin. Et ansaitse sitä.
En halunnut antaa sitä, koska luulin sen olevan minun.
Sitten tajusin, että se on sinun.
Tässä.
Annoin sen sinulle. Riittää, että rakastat minua.
Tule. Myöhästymme.
Mistä? -Kirkosta. Roberto puhuu tänään.
Syömme myöhemmin Margheritan luona. Tule.
En halua häiritä sinua. -Suu tukkoon. Anna kätesi.
Mitä? Onko kaikki hyvin?
Hieno päivä, eikö?
Tulitko Corradon ja tuon toisen kusipään kanssa?
En tullut. -Et vai?
Vitun idiootit! Nyt saatte kohdata minut!
Liikkumatta! Kusipää!
Paskiainen!
Voi helvetti.
Olet valehtelija, etkö olekin? -Niin olen.
Niin olet.
Samapa tuo. Kaikki valehtelevat joskus.
Ei siinä mitään. Se ei oikeuta kuolemantuomiota.
Haluatko kuunnella Robertoa? -Haluan.
Selvä.
Mikä kamala sotku. Pelkään Vittoriaa ja hänen halveksuntaansa.
Inhosin Corradoa ja Rosariota.
En kestänyt enää edes itseäni. Olin uupunut.
Oletko valmis? -Olen.
Lähdetäänkö? -Hetkinen vain.
Minun on kerrottava Giovannalle eräs asia. -Selvä.
Mutta sitten Roberto, kyllä, hän,
istuu vieressäni ja puhuu minulle rauhallisesti.
Minulle. Kuin hän oikeasti välittäisi minusta.
Saanko lukea?
Omantunnon tuska.
Tämä on hyvin voimakas sana.
Se tarkoittaa tuskaa, katumusta.
On poistettava sille antamamme huonot merkitykset.
Se yhdistetään näennäisyyteen, tekopyhään asemaan, valheeseen.
Omantunnon tuska on kuin neula, joka kantaa lankaa.
Olemassaolomme harvojen punosten läpi. Se on itsemme äärimmäistä valvontaa.
Se on kuin veitsi, jonka on haavoitettava omatuntoamme,
jotta se ei nukahda.
No niin, mene.
Anteeksi, he odottavat.
Etkö tule, Giovà?
Veljet ja siskot, saanko huomionne? Kirkon vieraana tänään on Roberto Matese.
Hän on nuorimies, joka haluaa puhua meille,
ja hän osaa puhua. Hän osaa avata sydämemme.
Minua pelotti,
koska ensimmäistä kertaa elämässäni halusin rakastella jotakuta.
Tänään haluaisin puhua omantunnon tuskasta.
Kuvitelkaa neula, joka ohjaa lankaa vaatteen punoksen läpi.
Gianni!
Tuo vaate on sielumme.
Ja lanka…
Gianni! Hyppää kyytiin!
Mitä teet täällä yksin? -Tule mukaamme.
Hitto!
PERUSTUU ELENA FERRANTEN SAMANNIMISEEN ROMAANIIN
Kun on pieni, kaikki vaikuttaa isolta.
Kun on iso, kaikki vaikuttaa pieneltä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Tekstitys: Heidi Hautala