Mikä hätänä, pikkuinen?
Se ei ole reilua.
Tapasin jonkun, joka vaikutti viimein aidolta,
joka ei väheksynyt minua.
Hän ei kohdellut minua kuin johdatettavaa lasta, muovattavaa esinettä.
Nyt sanot minulle, ettei hän enää palaa. Ja mitä minä teen?
Tunnen olevani ruma.
Minulla on ruma luonne.
Mutta haluaisin olla rakastettu.
Hei, Gianni. -Terve, Corrà.
Mennäänkö ajelulle? -Rauhoitu, Corrà.
Oletko kiireinen?
LUKU 5 RAKKAUS
Kun on pieni, kaikki vaikuttaa isolta.
Kun on iso, kaikki vaikuttaa pieneltä.
Kukin omillaan.
Sitten hän katsoi minua ja sanoi: "Näytät keitetyltä kalalta."
Kukaan ei tiedä.
Pikemminkin rasvakalalta.
Se on rasvainen. Se näyttää likaiselta. Hän teki surkeaa työtä.
Kuka laittoi hiuksesi? -Lino, kuten aina.
Totta kai. Se selittää paljon.
Hei, isä. -Hei, Giovà.
Onko kaikki hyvin? -Kyllä.
Etkö kunnioita itseäsi ollenkaan?
Eikö hän ällötä sinua?
Älä kuvittele liikoja. Tein hänelle vain kahvia.
Minua ällöttää yhä. -Hyvä tietää. Kiitos molemmille.
Välillä unohdan, että vihaan häntä.
Kunhan olette onnellisia. Minä lähden. -Minne? Tulit vasta.
Odota, Giovà.
Ovatko ne lyhyet? -Mitkä?
Hiukseni.
Anteeksi, en välitä hiuksistasi.
Alan vanheta. -Minusta näytät nuoremmalta.
Kun olin pieni, näytit vanhemmalta.
Tuska ei saa näyttämään nuoremmalta. -Ehkä et kärsi tarpeeksi.
Giovanna, älä ole niin ankara.
Isä, haluan lukea evankeliumeja. -Nyt yrität tosissasi ärsyttää häntä.
Miksi?
Eräs mies puhui siitä kiinnostavalla tavalla.
Ja olet rakastunut. -Ei, haluan olla hänen ystävänsä.
Mikä hänen nimensä on? -Roberto Matese.
Roberto Mateseko?
Nuori kristittyjen ideologi on samanniminen.
Sitten se on hän.
Tapasitko hänet Pasconessa?
Hän on sieltä kotoisin, mutta asuu nyt Milanossa. Vittoria esitteli meidät.
Olen iloinen.
Kyllä.
Tietyt ihmiset ovat tutustumisen arvoisia.
Mitä evankeliumeihin tulee, ne tulee opiskella.
Onko selvä? Kyse ei ole vain lukemisesta.
Näytän sinulle jotain.
EVANKELIUMI
Tässä se on.
Lue se avoimin mielin, niin se herättää.
Se on täynnä epäoikeudenmukaisuutta. -Kiitos.
Giovà. Minkälainen tämä Matese on?
Hän katsoo silmiin.
Hei sitten. -Heippa.
Hei, Nello.
Lähden nyt.
Saatan sinut ulos. -Ei. Hei sitten.
KESKUSTA JA LÄHIÖT 13. LOKAKUUTA 1996 KLO 21
Odota, nappaan sinut!
Ei, Tonino!
En halua olla lähelläsi!
Giovà, tarvitsen palveluksen. -Kerro.
Ota Tonino takaisin. -Milloin hän oli minun?
Ota hänet. En halua häntä enää. -Ei kiitos. Voit pitää hänet.
Halusin hänet vain sinun takiasi. -Mitä selität?
Giovà, pienestä asti minun on täytynyt pitää kaikesta, mistä sinäkin.
Mutta nyt olet 16. On aika valita itse, mistä pidät.
Ja Tonino vaikuttaa hyvältä tyypiltä.
Joltain, jonka kanssa voi kehittyä.
Tonino on hyödytön.
Liioittelet. -Enhän.
Aina kun näemme, hänellä pullottaa.
Tunnen sen ja pidän siitä, joten siirryn lähemmäs.
Mitä hän tekee? "Ei! Kunnioitan sinua!" Hän on selkärangaton.
Kun menemme ulos, olen aina Giulianan kanssa.
Ainakin voin nauraa hänen kanssaan. Muuten kyllästyisin.
Hän sanoo, että olet ainutlaatuinen. -Minäkö?
Niin. Olen todella ylpeä.
Itse asiassa Roberto sanoo niin. Giuliana on tietysti samaa mieltä.
Mennään. Roberto tulee.
Roberto sitä, Roberto tätä. Oletko rakastunut häneen?
Näetkö, Giovà? Yritän olla vakava, ja saan vain epäilyä osakseni.
Minua epäilyttää kovastikin. -Näetkö?
Haen juotavaa.
Se oli lapsuuden mörkö.
Se oli varjokuva. Hatara ja vimmattu.
Se oli sotkuinen hahmo, väijyksissä.
Talojen nurkissa, pimeän laskeutuessa.
Käännyn ja huokaan taas
Vietän yöt hereillä
Ihailen kauneuttasi
Ja näen yön vaihtuvan aamuun
Sinun takiasi
En enää nuku
Särkyneellä sydämelläni ei ole enää rauhaa
Tonino, minusta ei ole väärin ihailla jotakuta, päinvastoin.
Muut eivät ymmärrä Robertoa, mutta minä ymmärrän.
Kun hän on läsnä, hän saa sinut tuntemaan itsesi tärkeäksi.
Hän on siis aarre. -Niin.
Jota pitää suojella.
Koetko olevasi ymmärretty?
Yksi asia on varma. Minua ei lukita häkkiin.
En osaa enää mitata etäisyyksiä. Minä lyön asioita.
Olenko ainoa, joka ei enää näe?
Olinko aidompi, kun näin kaiken selvästi,
vai nyt,
kun vahvimmat ja voimakkaimmat tunteeni,
viha, rakkaus,
sokaisevat minut?
Nuo olivat kauniita sanoja. Hienoa.
Hei.
Tässä olemme.
Näytät hyvältä. Miten menee?
Costà, istu alas.
Olen halunnut soittaa jo jonkin aikaa, mutten koskaan rohkene.
Halusin puhua ja selittää. -Selittääkö?
Nyt hän haluaa selittää. Selittää mitä?
En ymmärrä enää mitään. -Ehkä haluat itkeä.
Olet onnekas.
Et ole selvästikään itkenyt tarpeeksi. Minulla ei ole enää kyyneliä.
Nella, älä ole ilkeä. Tiedät, että olet minulle rakas.
Kaikki puhuvat siitä, kuinka välitämme toisistamme.
Se on valhe. Eikä edes hyvä sellainen.
Olet oikeassa. Pinomme valheen toisensa päälle.
Luulemme, että jos ne sekoittuvat yhdeksi isoksi kasaksi, niistä tulee totta.
Vain koska lopulta uskomme niihin.
Kuuntelin vain tunteitani. En ollut sinua vastaan.
Kuuntelitko vain tunteitasi?
Seurasitko vaistoasi? -Kyllä.
Kuten eläimet.
Vastaa minulle, sillä nyt olen hämmentynyt.
Oletko nainen vai eläin?
Kaipaan sinua.
Kaipaan illallisiamme.
Mikset tule Posillipoon?
Persläpeen, jota sanot kodiksi viemärissä, jota sanot rannaksi?
En astu sinne enää koskaan jalallanikaan.
Hei, Costà.
Hei, Nella.
Tässä.
Olemme yhä kiva porukka, eikö totta?
Kohotetaan malja. Kaikille vihaajillemme.
En ole sitä mieltä. Meille neljälle.
Sille, että olemme taas tässä. Kaikki yhdessä.
Kippis. -Kippis.
Tämä viini on aina yhtä ällöttävää.
Samapa tuo.
TULEVAISUUDEN AURINKO
Tuuli puhaltaa Ja myrsky raivoaa
Kenkämme ovat rikki Mutta meidän mentävä on
Valloittaaksemme punaisen kevään
Jossa tulevaisuuden aurinko nousee
Valloittaaksemme punaisen kevään
Jossa tulevaisuuden aurinko nousee
Jokainen alue on kapinallisten kotimaa
Jokainen nainen hänelle huokaa
Tähdet ohjaavat häntä läpi yön
Hänen sydämensä ja kätensä Vahvana lyövät
Tähdet ohjaavat häntä läpi yön
Hänen sydämensä ja kätensä Vahvana lyövät
Jos kohtaamme julman kuoleman
Partisaani kostaa ankarasti
Ankara kohtalo nyt sinetöity on
Alhaiselle fasistipetturille
Ankara kohtalo nyt sinetöity on
Alhaiselle fasistipetturille
Tuuli pysähtyy Ja myrsky rauhoittuu
Ylpeä partisaani kotiin palaa
Hänen punainen lippunsa tuulessa liehuu
Viimein olemme voitokkaita ja vapaita
Hänen punainen lippunsa tuulessa liehuu
Viimein olemme voitokkaita ja vapaita
Kyse ei ole vain lähiöistä.
Kaikki maan ilmaisuvoima tulee ulkopuolelta, maakunnista.
Carlo Levi, Italo Calvino, Pasolini… -Togliatti, Berlinguer, Ingrao.
Itse asiassa jopa Jeesus Kristus tuli maakunnasta.
Olette niin groteskeja, että olette melkein kauniita.
Sanotteko siis, että rinnakkaisuus ei ole vain keskustan ja lähiöiden välistä,
vaan myös keskustan ja maakunnan välistä?
Tarkoitan, että on olemassa keskusta, jossa luullaan olevan valtaa ja ideoita.
Mutta kukaan ei halua myöntää, että kaikki on olemassa -
ulkopuolisen energian ansiosta.
Lähiöiden painostuksesta asioihin tulee uutta otetta. Ymmärrättekö?
Muutos. -Aivan.
Jeesuksella on uusi ote. Eettinen voima, joka ei ole vain epäitsekästä,
vaan tuo myös uutta energiaa.
Tavoitteena on luoda yhteys ulko- ja sisäpuolella olevien välille.
Koska se on kaiken ydin.
Ei vain esikaupunkien vaikeudet, vaan myös viattomuuden innovaatiopotentiaali.
Olen Pasconesta. En tiedä, onko paikka teille tuttu.
Se on paikka, josta vaikeinta on yrittää päästä pois.
Mutta sitä kantaa aina mukanaan, minne meneekään.
Minusta meidän ei pitäisi keskittyä liikaa esikaupunkien uuteen energiaan,
vaan köyhien ongelmiin.
Jos on jotakin yhteistä hyvän kommunistin, kuten voimme heitä nykyään kutsua,
ja hyvän katolilaisen välillä, se on kyky välittää köyhistä.
Minusta tämä voi olla hyvä kohtaamispiste välillämme.
On ehdotettava ratkaisuja. Esimerkiksi,
minulla on kysymys, hyvä Matese. Kun Jeesus potkaisi kauppiaat temppelistä,
ärsyttikö häntä vain, vai oliko hänellä suunnitelma?
On tavallista puhua katolilaisille pintapuolisesti.
"Jos Jumala on olemassa, miksi hän ei ratkaise maailman ongelmia?"
Siitä pohjimmiltaan on kysymys.
On venäläinen sananlasku:
"Jumala tietää totuuden, muttei kerro sitä heti."
Siinä on ero katolisten ja ei-uskovien välillä.
Katolilaisilla on pitkän ajan suunnitelma.
Ja jos luette evankeliumeja avomielin, suunnitelma tulee selväksi.
Hienoa.
Kiitos.
Hyvää työtä, Roberto. -Niin on oikein, eikö totta?
Olit mahtava.
Kuulitko minua? -Joka sanan. Olit mahtava.
Minäkin olen lukenut evankeliumit. Kaikki neljä.
Mitä mieltä olet? -Ne eivät toimi.
Hän ajattelee kuin isänsä. -Mitä tarkoitat? Kerrohan.
Jeesus on Jumalan poika, mutta tekee turhia ihmeitä.
Hänet petetään ja laitetaan ristille.
Eikä vain se. Hän pyytää isäänsä pelastamaan hänet ristiltä,
mutta tämä ei helpota hänen kärsimystään.
Totta. -Miksei hän voinut kärsiä tämän puolesta?
Evankeliumin mukaan Jumala luo maailman, joka ei toimi,
ja siirtää vastuun epäonnistumisesta pojalleen.
Miksi? -Jumala ei ole helppo.
Pitäisi olla, jos hän haluaa minun ymmärtävän.
Pidätkö runoudesta? -Pidän.
Luetko sitä? -Joskus.
Runous koostuu sanoista. Aivan kuin keskustelumme.
Jos runoilija vapauttaa keskustelusta latteat sanamme,
ne vapauttavat odottamatonta energiaa merkityksettömyydellään.
Jumala ilmaisee itsensä samalla tavalla. -Jumala ei ole runoilija.
Hän on vain ihminen, kuten mekin, joka osaa runoilla.
Mutta kirjoitustaito on asia, joka avaa silmäsi, yllättää.
Jos hän on taitava. -Se järkyttää ja ällistyttää.
Miksi uskoisin ravisteluun?
Ei nyt. -Uskonnollisen hengen vuoksi.
Mikä on uskonnollinen henki? -Ajattele rikostrillerin tutkintaa.
Vain mysteeri säilyy mysteerinä. Se on uskonnollinen henki.
Tönäisy eteenpäin. Aina eteenpäin, kunnes jäljelle jäänyt paljastuu.
En kuule sinua. -Älä hätäile. Anna sille aikaa.
Evankeliumeissa on enemmän asiaa kuin mitä luit juuri.
Roberto, sinun pitää mennä. On myöhä. Mennään.
Kultaseni.
Olit ilmiömäinen.
Todellinen nero. Hienoa.
Loistavaa. Ihan totta. -Kiitos.
Jotta asiat pysyisivät ennallaan, niiden on muututtava.
Hyvä. Mennään. On myöhä. Huomenna on koulua.
Nukahdamme Tiikerikissan kanssa. -Hän laittaa sen päälle nukahtaakseen.
Mennään mekin.
Kuulitko, mitä sanoin? -Olit mahtava.
Minähän sanoin. Olin todella ylpeä, oikeasti. Olit mahtava.
Ymmärrän.
Odota hetki.
Laitat paljon voimaa sanoihin. -Ja sinä vielä enemmän.
Nähdäänkö pian?
Hänen on mentävä, tai hän myöhästyy junasta.
Hei sitten, Angela, Tonino. -Giuliana, tuletko?
Mennään. -Hei sitten.
Suudelkaa ja pistäkää vauhtia. -Hei sitten.
Hei sitten, rakas. -Hei.
Tuo Giovanna, kun tulet Milanoon. -Selvä.
Teit häneen vaikutuksen.
Giuliana-parka. -Miten niin?
Hän on tylsistynyt. Hän teeskentelee pitääkseen paikkansa.
Hei, Vittoria. Hei, äiti. -Hei.
Mitä sinä teet? -Senkin ovela ämmä.
Ja esität hänen ystäväänsä.
Vittò, mistä sinä puhut? -Lopeta.
Miksi menet Giulianan ja hänen miehensä väliin? Oletko lutka?
Suu kiinni, Vittò! -Ole kiltti.
En mene kenenkään väliin. -Et tietenkään!
Äiti, käske hänen olla hiljaa. -Rauhoitu.
Mene etsimään joku oma!
Sinä pröystäilit, esittelit höyheniäsi kuin riikinkukko -
käyttäen paljon kauniita sanoja.
Ja se hölmö kuunteli ja jäi suu auki.
Haastoit hänet, ja nyt hän pitää sinusta.
Roberto asuu jo Milanossa.
Se on vaikeaa ilman sinun sekaantumistasikin.
Roberto on kaukana, mutta heidän rakkautensa on puhdasta.
Olet teeskentelijä. Gianni, et tiedä mitään.
Rakkaus ei ole puhdasta. Se on likaista.
Kuin vessojen ikkunat.
Varo, Giulia. Olet tavallinen tyttö, ja hän on susi lampaan vaatteissa.
Riittää jo.
Mennään, ennen kuin lyön häntä.
Vittò!
Selvä. -Älä juokse, tai putoamme portaat.
Mennään. Scusate il ritardo alkaa pian. Nauretaan edes.
Tuon lutkan pitää oppia käyttäytymään!
Lähdetään.
Äiti, huora tai huono kopio miehestä
Se on naisen osa tässä maailmassa
Se oli hänen kohtalonsa Syntymästä saakka
Jos toisen sydämellä valta on Hän on tuhoon tuomittu
Äiti, huora tai huono kopio miehestä
Hän halusi lisää Tästä osasta maailmaa
Arvostusta paitsi synnyttämistään pojista Tästä kauniista kehosta
Tai antamistani lyönneistä
Vain koska synnyin naiseksi
En koskaan lukinnut sydäntäni
Vain koska synnyin naiseksi
Vain koska olen nainen
Älä unohda
Älä unohda, koska elämä kulkee ohi
Älä koskaan unohda itseäsi
Pois tieltä! -Hei!
Väistätkö? Mitä?
Siirry, tai ajan yli.
Hei, isotukka! Käytitkö sampoota?
Hei, Gianni! Oletko sinäkin täällä perslävessä?
Mitä te teette täällä?
Itse asiassa tulimme aiheuttamaan häiriötä.
Roberto puhui jo. -Helkkari!
Rosario, hän puhui jo. Käskin kiirehtiä.
Luuletko olevasi meitä parempi? Etkö tiedä, keitä me olemme?
Kylläpä pelottaa, Corrà!
Älä viisastele. Rosario on rakastunut sinuun.
Osaako Rosario puhua ilman välikättä? -Hän ei näytä siltä, mutta on ujo.
Vastustit häntä, ja nyt hän on rakastunut. Hän puhuu vain tisseistäsi.
Pidän toisesta. -Kenestä?
En voi kertoa.
Olet siis lutka. -Jos haluan olla, kyllä.
Unohda, Rosario. Mennään. Tämä paikka on täynnä kommunisteja.
Ihan oikeasti. -Miksette mene?
Mennään yhdessä. -Juuri sitä minä ajattelin!
Gianni, minä pidän sinusta. Oikeasti.
Olen rakastunut. Edes Casertan palatsin patsailla ei ole tuollaisia tissejä!
Sinulla on Don Chuckin majavahampaat.
Minulla on ihailijoita. -Mikset sitten suutele heitä?
Älä ole ilkeä. Se ei ole reilua. Odota. Tuolla on Giuliana.
Kysy häneltä ihastuttavasta talostani merinäköalalla.
Rosario, olen saanut tarpeekseni. -Älähän nyt!
Oletko rakastunut Roberto Mateseen? -Oletko hullu?
Anna olla. Puhu minulle.
Haluatko, että haen hänet tänne? -Voisitko?
Sanasi on käskyni. -Ja tuleeko hän?
Ei oma-aloitteisesti, mutta ylipuhun hänet.
Olet naurettava.
Roberto ei tekisi mitään, mitä ei halua. -Se riippuu voimankäytöstä.
Giuliana. -Mennään.
Älä puhu tuolle typerykselle.
En puhukaan. Hän puhuu minulle. Oletko oikeasti maannut hänen kanssaan?
Tulee hetki, jolloin haluaa vain hoitaa homman.
Hän pelottaa minua. -Rosario Sargenteko?
Älä pelkää, luota minuun. Hän on P.
Mikä se on? -Pelle.
Älä välitä Vittoriasta. Hän puhuu vain paskaa.
Hän puhuu ehkä rumia, mutta ei paskaa.
Sinä osaat puhua, mutta joskus pitäisi olla hiljaa.
Mutta... -Hiljaa.
Odota.
Tonino, ei!F
Söpöliini. -Hei, söpöliini.
VÄLIMEREN ELOKUVATEATTERI
Mene. -Minä otan tämän.
Tässä. -Kiitos.
Ole hyvä. -Mennäänkö?
Tule, Angela.
Massimo Troisi on lempinäyttelijäni.
Oletko nähnyt tätä?
Iltaa.
Hei, söpöliinit. Miksette istu kanssamme? -Näytämme teille hyvän elokuvan.
Mitä? Nauratko? Tule tänne. Tule nauramaan tälle mulkulle.
Miten ihana tukka. Se on kuin silkkiä.
He häiritsevät meitä. Tekisitkö jotain?
Angela, anna olla.
Mennään eteen. Täältä ei näe mitään. Mennään.
Tonino, minulle riittää. Se on ohi.
Hyvä, jätä ääliö. Tule tänne.
MAURO BERARDI ESITTÄÄ
MASSIMO TROISIN ELOKUVA
Tulkaa, mennään.
Hei. -Turpa kiinni!
Väistä. Hus.
Väistä. -Pois tieltä!
Tässä ollaan. Oliko ikävä?
Annatteko kusipään määräillä? Haluamme istua kanssanne.
Kuulitko? Hän haukkui sinua.
Kusipää. -Tonino, kuulitko?
Herää, Tonino!
Viedään hänet pois täältä!
Vitun idiootit.
Murskasitte pallini! Olette oikeita mulkkuja!
Oi, meitä pelottaa! Kostat tytöille.
Mennään! -Hei! Tapan sinut!
Lopeta! Rauhoitu!
Hei! -Mennään!
Tonino, lopeta!
Riittää. Lopeta! -Lopeta, Tonino.
Lopeta.
Katso, mitä he tekivät.
Hän teki oikein. He kerjäsivät sitä.
Poliisi.
Häivytään täältä.
Mikä paska nainen olet. -Miten kehtaat?
Olet itsekäs narttu. Et välitä kenestäkään.
Ensin lutkailet, ja nyt haluat paeta.
Miten kehtaat, ämmä? -Ole hiljaa, tai revin hiuksesi.
Kokeile vain!
Raaputan naamasi! -Lopettakaa, tytöt.
Menet liian pitkälle. -Minäkö? Entä tuo sitten?
"Tuo"? Puhu siskollesi noin!
Mennään. -Poliisi. Menit liian pitkälle.
Minäkö? -Tule, mennään!
Gianni, pysähdy!
Kaikki hyvin?
Mitä? -Gianni, minä lähden.
Minne sinä menet? -Venetsiaan.
Täällä pilaan vain elämäni. Olet nähnyt sen.
Milloin lähdet? -Nyt.
Tietääkö Giuliana? -Ei. Hän ei tiedä.
Kukaan ei tiedä. -Eikö edes Roberto?
Ei. Jos hän tietäisi tästä illasta, hän ei enää katsoisi minua.
Lähetätkö minulle osoitteesi? -Heti kun minulla on.
Miksi kerroit minulle?
Koska sinä ymmärrät minua. Hei sitten, Gianni.
Kaikki on menetetty välillämme. Et rakasta minua enää.
Mikään ei ole menetetty. Se on vain ohi. -Anna minulle sitten suukko.
Emme ole enää lapsia.
Roberto ehdotti, että tulisit Milanoon.
PERUSTUU ELENA FERRANTEN SAMANNIMISEEN ROMAANIIN
Kun on pieni, kaikki vaikuttaa isolta.
Kun on iso, kaikki vaikuttaa pieneltä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Kukin omillaan.
Kukaan ei tiedä.
Tekstitys: Heidi Hautala