Hva er galt?
Det er urettferdig.
Jeg traff endelig en som virket ekte.
Som ikke så ned på meg.
Han behandlet meg ikke som et barn. Nå sier du at han ikke kommer tilbake.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg føler meg stygg.
Med stygg personlighet.
Men jeg vil gjerne bli elsket.
-Hei, Gianni. -Hei, Corrà.
Vil du kjøre en tur?
Ro deg ned, Corrà.
Er du opptatt?
Når du er liten, virker alt stort.
Når du er stor, virker alt lite.
Vi er alle ulike.
Da så han på meg og sa: "Du ser ut som en kokt fisk."
Ingen vet det.
Jeg vil si mer som fisk i lake.
Det ser fettete og skittent ut. Han gjorde en elendig jobb.
-Hvem klippet deg? -Lino, som alltid.
Selvfølgelig. Det forklarer mye.
-Hei, pappa. -Hei, Giovà.
-Er alt i orden? -Ja.
Har du ingen selvrespekt?
Gjør han deg ikke kvalm?
Ikke innbill deg noe. Vi drakk bare kaffe.
-Jeg er fortsatt kvalm. -Godt å vite. Takk til dere begge.
Men av og til glemmer jeg at jeg hater ham.
Så lenge du er lykkelig. Jeg drar.
-Hvor da? Du kom jo nettopp hjem. -Vent, Giovà.
-Kort, hva? -Hva da?
Håret mitt.
Beklager, jeg blåser i håret ditt.
-Jeg begynner å bli gammel. -Nei, du ser yngre ut.
Da jeg var liten, så du eldre ut.
Lidelse gjør en ikke yngre.
-Kanskje du ikke lider nok. -Giovanna, gi ham litt slakk.
Jeg vil lese evangeliene.
Nå prøver du bare å provosere ham. Og hvorfor det?
En fyr snakket om det på en måte som fascinerte meg.
-Og du er forelsket. -Nei, jeg vil være vennen hans.
Hva heter han?
Roberto Matese.
Roberto Matese?
-En ung ideolog med kristen bakgrunn? -Ja, ham.
Traff du ham i Pascone?
Ja, han er derfra, men han bor i Milano. Vittoria introduserte oss.
Så hyggelig.
Ja.
Enkelte folk er verdt å bli bedre kjent med.
Når det gjelder evangeliene, husk at det er noe du studerer.
Ok? Du skal ikke bare lese dem.
La meg vise deg noe.
EVANGELIENE
Her er den.
Les med åpent sinn, så vil du bli grepet.
-Den er full av urettferdighet. -Takk.
Giovà. Hvordan er denne Matese?
Han ser deg i øynene.
-Ha det. -Ha det bra.
Hei, Nello.
Jeg drar nå.
-Jeg følger deg ut. -Nei da. Ha det.
"BYEN OG FORSTEDENE"
CUBO D'ORO 13. OKTOBER 1996 KLOKKEN 21.00
Jeg kommer og tar deg!
Nei, Tonino!
Jeg vil ikke være nær deg!
-Giovà, jeg trenger en tjeneste. -Ja?
-Ta Tonino tilbake. -Har han vært min?
-Bare ta ham. Jeg er lei av ham. -Nei takk. Du kan beholde ham.
-Jeg tok ham fordi du likte ham. -Hva mener du?
Giovà, siden vi var små, har jeg bare likt det du likte.
Men nå er du 16 år.
Det er på tide å bestemme selv hva du liker eller ikke.
Og Tonino virker som en bra fyr. En du kommer noen vei med.
Tonino er ubrukelig.
-Du overdriver. -Nei.
Buksene hans buler alltid med meg.
Jeg merker det og liker det, så jeg går nærmere.
Men da trekker han seg unna og sier at han respekterer meg.
Han er en svekling.
Når vi går ut, er jeg alltid med Giuliana.
Da ler jeg iallfall. Ellers ville jeg kjedet meg i hjel!
-Hun sier at du er spesiell. -Jeg?
Ja. Og jeg er så stolt.
Faktisk er det Roberto som sier det, men hun er enig.
Kom igjen. Roberto kommer.
Roberto ditt, Roberto datt. Er du forelsket i ham, eller?
Ser du, Giovà?
Jeg prøver å være grei, men får bare mistanker.
-Jeg er veldig mistenksom. -Ser du?
Jeg henter noe å drikke.
Det var et gjenferd fra barndommen. Det var en silhuett.
Tynn og frenetisk.
En uklar figur som lurer i skyggene.
I kriker og kroker, når natten faller på.
Jeg snur meg igjen og sukker
Jeg ligger våken hele natten
Jeg beundrer skjønnheten din
Og ser natten bli til morgen
Bare på grunn av deg
Sover jeg ikke lenger
Min hjertesorg får ikke fred…
Uansett, Tonino, jeg tror ikke det er galt å beundre noen, heller motsatt.
De andre forstår ikke Roberto, men det gjør jeg.
Han er av typen som får deg til å føle deg viktig.
-Han er som en skatt. -Ja.
Han må beskyttes.
Føler du deg forstått?
Én ting er sikkert. Jeg nekter å bli låst inne i et bur.
Jeg kan ikke måle avstander lenger. Jeg krasjer inn i ting.
Er jeg den eneste som mister synet?
Var jeg mer ekte da jeg så alt klart,
eller nå,
når mine sterkeste, tykkeste følelser, som hat og kjærlighet…
…blender meg?
Ordene dine er vakre. Godt skrevet.
Hei.
Her er vi.
Du ser godt ut.
Hvordan går det?
Costa, sett deg.
Jeg har villet ringe deg en stund, men finner ikke motet.
-Jeg ville snakke med deg, forklare. -Forklare?
Nå vil hun forklare. Forklare hva?
Jeg forstår ingenting lenger.
Kanskje du vil gråte.
Heldige deg.
Du har åpenbart ikke grått nok. Jeg er tom for tårer.
Nella, ikke vær sånn. Du vet at jeg elsker deg.
Hele byen prater om hvor høyt de elsker hverandre.
Det er løgn. Og ikke engang en god en.
Du har rett.
Vi stabler løgnene oppå hverandre
og tror at om vi blander dem sammen i en stor haug, så blir de sanne.
Bare fordi vi tror på dem.
Jeg fulgte følelsene. Jeg hadde ikke noe imot deg.
Du fulgte følelsene?
-Fulgte instinktene? -Ja.
Som et dyr.
Så si meg én ting, for jeg er forvirret.
Er du en kvinne eller et dyr?
Jeg savner deg.
Jeg savner middagene.
Vil du besøke meg i Posillipo?
I det hølet du kaller hjem, og den kloakken du kaller strand?
Jeg setter aldri min fot der igjen.
Hei, Costa.
Hei, Nella.
Her.
Vi er fortsatt en fin gjeng, hva?
La oss skåle.
-For de som hater oss. -Nei.
For oss fire.
For at vi sitter her igjen.
Sammen.
Skål.
Kjære vene, vinen er alltid grufull.
Blås i det.
FREMTIDENS SOL
Vinden uler Og stormen raser
Skoene våre er ødelagte, men vi må gå
For å erobre den røde våren
Der fremtidens sol står opp
For å erobre den røde våren
Der fremtidens sol står opp
Hvert distrikt er opprørernes hjemland
Alle kvinner sukker for ham
Stjernene leder ham gjennom natten
Sterke er hjertet og armen hans Når de slår
Stjernene leder ham gjennom natten
Sterke er hjertet og armen hans Når de slår
Hvis vi møter en grusom død
Vil partisanerne hevne oss hardt
En hard skjebne er nå beseglet
For den avskyelige forræderske fascisten
En hard skjebne er nå beseglet
For den avskyelige forræderske fascisten
Vinden stopper Og stormen roer seg
Den stolte partisaner kommer hjem
Det røde flagget hans blåser i vinden
Vi er endelig seirende og frie
Det røde flagget hans blåser i vinden
Vi er endelig seirende og frie
Det handler ikke bare om forstedene.
Hele landets virkelige energi kommer utenfra, fra distriktene.
Carlo Levi, Italo Calvino, Pasolini…
Togliatti, Berlinguer, Ingrao.
Faktisk var selv Jesus Kristus fra distriktene.
Du er så grotesk at du nesten er vakker.
Så du sier at parallelliteten ikke bare gjelder bysentrum og forstedene,
men også byen og distriktene?
Jeg mener at alle tror at makten og ideene finnes i byene.
Men ingen vil innrømme at alt det eksisterer
takket være en energi utenfra.
Fra presset fra forstedene med sine nye syn på ting. Forstår du?
-En endring. -Ja.
Jesus har et nytt syn på ting.
En etisk kraft til en som ikke bare er uselvisk,
men også tilfører ny energi.
Vi må pålegge en kobling mellom hvem som er inne, og hvem som er ute.
For det er kjernen i det hele.
Ikke bare forstedenes vansker, men uskyldens innovative potensial.
Jeg er selv fra Pascone, om dere ikke vet det.
Stedet det er vanskelig å komme vekk fra.
Men du bærer det alltid med deg, hvor enn du går.
Jeg tror ikke vi bør fokusere for mye på den nye energien i forstedene,
men på problemene til de fattige.
Hvis det finnes et krysningspunkt
mellom en god kommunist, som vi kan kalle dem i dag,
og en god katolikk, så er det evnen til å bry seg om de trengende.
Jeg tror det kan være et godt møtepunkt.
Vi må foreslå løsninger.
For eksempel har jeg et spørsmål, kjære Matese.
Da Jesus kastet kjøpmennene ut av tempelet,
var han bare irritert, eller hadde han en plan?
Det er vanlig å kreve raske svar av oss katolikker.
Som å si: "Hvis Gud finnes, hvorfor løser han ikke verdensproblemene?"
Vel, det er spørsmålet.
Et russisk ordtak lyder:
"Gud kjenner sannheten, men holder den for seg selv."
Det skiller katolikker og ikke-troende.
Vi katolikker har en langsiktig plan.
Hvis du leser evangeliene med åpent sinn, blir planen tydelig.
Veldig bra.
Takk.
-Veldig bra, Roberto. -Det rette, ikke sant? Hei.
Du var strålende.
-Hørte dere meg? -Hvert ord. Du var flott.
Jeg har lest evangeliene også. Alle fire.
-Og hva synes du? -De funker ikke.
Hun tenker som faren sin.
Hva mener du? Forklar.
Jesus utfører ubrukelige mirakler. Han blir forrådt og korsfestet.
Og så ber han faren redde ham fra korset, men han gjør ingenting for å hjelpe ham.
-Det er sant. -Kunne han ikke ta hans plass?
Ifølge evangeliet skaper Gud en dysfunksjonell verden
og klandrer sønnen for fiaskoen.
Men hvorfor?
Gud er ikke enkel.
Han bør bli enklere om han vil at jeg skal forstå ham.
-Liker du poesi? -Ja.
-Leser du det? -Av og til.
Poesi består av ord. Akkurat som denne samtalen.
Hvis en dikter tar våre dagligdagse ord ut av samtalen,
vil irrelevansen deres frigjøre en uventet energi.
Gud viser seg på samme måte.
Gud er ingen poet.
Han er bare en person som kan skrive poesi.
Men å skrive det riktig vil åpne øynene dine, overraske deg.
-Hvis han er dyktig, ja. -Ryste og forbløffe deg.
Skulle jeg tro på en rystelse?
-Kom, ta det senere. -For religiøs ånd.
Hva er den religiøse ånden?
Tenk på etterforskningen i en krimserie. Kun mysteriet er et mysterium.
Det er den religiøse ånden.
En dytt fremover. Alltid fremover, til det som gjenstår avdekkes.
Jeg hører deg ikke.
Ikke kast bort alt, Giovà. Gi det tid.
Evangeliene sier mye mer enn det du leser.
Roberto, jeg tror du bør dra. Det er sent. Kom igjen.
Vennen.
Du var fenomenal.
-Veldig godt sagt. -Storartet. Helt seriøst.
Takk.
"Om ting skal forbli, må de endre seg."
Bra. Kom igjen, nå. Det er skole i morgen.
Vi kan sovne til Il Gattopardo.
Han setter på Il Gattopardo for å få sove.
Kom, så drar vi også.
-Hørte du hva jeg sa? -Du var fantastisk.
Jeg sa jo det. Jeg var så stolt!
Du var fantastisk.
-Jeg forstår. -Vent litt.
Ordene dine har stor styrke.
Og du enda mer.
Ses vi snart?
Han må gå for å rekke toget til Milano.
-Ha det, Angela, Tonino. -Giuliana, kom igjen!
-Kom igjen. -Ha det.
-Kyss og få ræva i gir. -Ha det.
Ha det, min kjære.
Ta med Giovanna til Milano.
Greit.
Du imponerte ham.
-Men stakkars Giuliana. -Hvorfor?
Du ser at hun kjeder seg. Hun later som for å beholde ham.
Ha det, Vittoria. Ha det, mamma.
-Hva gjør du? -Din slu tispe.
Og du ter deg som vennen hennes.
-Vittò, hva snakker du om? -Slutt.
Hvorfor går du mellom Giuliana og kjæresten? Er du et ludder?
-Gi deg, Vittò! -Vent.
-Jeg går ikke imellom. -Ikke?
-Få henne til å tie, mamma. -Ro deg ned.
Finn deg din egen mann!
Du viste fram fjærene og spradet rundt som en påfugl,
med masse flotte ord.
Og den tosken lyttet til deg og ble imponert.
Du utfordret ham, og nå liker han deg.
Roberto bor alt i Milano.
Det er vanskelig nok uten at du blander deg!
Ja, Roberto er langt unna. Men kjærligheten deres er ren.
Du er en posør.
Gianni, du vet ingenting.
Kjærligheten er ikke ren. Den er skitten.
Som vinduene på toalettet.
Pass deg, Giulia. Du er en enkel jente.
Og hun er en ulv i fåreklær.
Det holder.
-La oss dra, før jeg slår til henne. -Vittò.
-Ja da. -Ikke løp, vi kan ramle.
Kom. Filmen begynner snart. Så får vi noe å le av.
Det ludderet må lære å oppføre seg!
Kom igjen.
Mor, hore eller dårlig kopi av en mann
Det er en kvinne i denne delen av verden
Dette var skjebnen hennes Fra hun ble født
Hvis andres hjerter får bestemme Er hun fortapt
Mor, hore eller dårlig kopi av en mann
Hun ønsket seg mer Fra denne delen av verden
Å være verdsatt For mer enn sine sønner
For denne vakre kroppen
Eller for julingene jeg ga
Bare fordi jeg ble født som kvinne
Jeg satte aldri lås på hjertet mitt
Bare fordi jeg ble født som kvinne
Bare fordi jeg er kvinne
Aldri glem, aldri glem
Aldri glem, for livet går forbi
Aldri glem deg selv
-Flytt dere! -Hei!
Kan dere flytte dere? Flytt deg, ellers kjører jeg deg ned.
Hei, bustehode! Har du vasket håret?
Hei, Gianni! Er du i dette hølet også?
Hva gjør dere her?
Vel, vi kom for å lage bråk.
-Roberto har allerede snakket. -Pokker!
Rosario, vi gikk glipp av ham. Jeg ba deg skynde deg.
Gianni, tror du at du er bedre enn oss? Vet du ikke hvem vi er?
Jeg driter i buksa, Corrà!
Ikke vær frekk. Rosario er forelsket i deg.
Kan ikke Rosario snakke for seg selv?
Han er faktisk sjenert. Du gikk imot ham, og nå elsker han deg.
Han snakker kun om puppene dine.
-Jeg liker en annen. -Hvem?
Det sier jeg ikke.
-Så du er et ludder. -Hvis jeg har lyst, ja.
Glem det, Rosario. Kom. Dette stedet er fullt av kommunister.
-Seriøst. -Kan dere ikke bare dra?
-Kan vi ikke dra sammen? -Akkurat det jeg tenkte også.
Gianni, jeg liker deg. Jeg mener det.
Jeg er forelsket.
Ikke engang statuene i Caserta har finere pupper.
Og du har tenner som en bever.
-Jeg har noen beundrere. -Så gå og kyss en av dem.
Ikke vær så slem. Det er ikke rettferdig. Vent litt.
Der er Giuliana.
Spør henne om det flotte huset mitt med havutsikt.
-Rosario, det holder. -Kom igjen!
-Er du forelsket i Roberto Matese? -Er du dum?
Glem henne. Svar meg.
-Skal jeg hente ham? -Ja, kan du det?
-Ditt ord er min lov. -Kommer han?
Ikke med en gang, men snart.
Rosario, du er latterlig.
Roberto gjør ingenting han ikke har lyst til.
Det kommer an på kraften man bruker.
-Giuliana. -Kom igjen.
-Ikke snakk til den dumskallen. -Det er han som snakker til meg.
Lå du virkelig med ham?
Det kommer en tid da du bare vil få det overstått.
-Han skremmer meg. -Rosario Sargente?
Ikke vær redd. Han er en DS.
-En DS? -En dumskalle.
Ikke bry deg om Vittoria. Hun snakker bare tull.
Vittoria sier slemme ting, men ikke tull.
Og du kan snakke, men noen ganger bør du tie.
-Men… -Hold munn.
Vent.
Tonino, nei!
-Søta. -Hei, søta!
MIDDELHAVSKINO
-Vær så god. -Jeg tar denne.
-Her. -Takk.
-Bare hyggelig. -Kom.
Kom igjen, Angela.
Massimo Troisi er fantastisk.
Ser du den jenta?
God kveld.
Hei, søta. Vil du ikke sitte med oss?
Vi skal vise deg en god film.
Hva? Ler du? Kom igjen, kom til oss.
Kom og le av denne pikken.
Så nydelig hår du har. Akkurat som silke.
De plager oss. Kan du gjøre noe?
Angela, la det ligge.
La oss gå frem. Du ser ikke herfra. Kom, Angela.
Tonino, jeg har fått nok. Det er over.
Flink jente, dump den idioten.
MAURO BERARDI PRESENTERER
EN FILM AV MASSIMO TROISI
BEKLAGER FORSINKELSEN
Kom, så går vi.
-Hei. -Vær stille!
Hei, flytt deg.
-Flytt deg. -Kom deg vekk.
Her er vi. Savnet du oss?
Lar du den idioten bestemme? Vi vil se filmen med deg.
-Han kalte deg en idiot. -Rasshøl.
Tonino, hørte du det? Våkne, Tonino!
La oss få ham ut herfra.
Jævla idioter!
Nå er jeg i trøbbel! Dere er tre drittsekker!
Buhu! Du lar det gå utover jenter i stedet.
Hei! Jeg skal drepe deg!
Slutt! Ro deg ned!
-Hei! -Kom igjen!
Tonino, stopp!
Nå holder det! Slutt!
-Det holder! -Slutt.
Stopp!
Se hva de gjorde.
Bra for ham. De ba om det.
Politiet!
Vi stikker.
-For en drittkjerring. -Hvordan våger du?
Din egoistiske kjerring. Du gir faen i alt og alle.
-Oppfører deg som et ludder og stikker av. -Hvordan våger du?
-Jeg skal rive ut håret ditt, Angela. -Bare prøv deg!
-Jeg klorer deg i ansiktet. -Jenter!
-Angela, du går over streken. -Jeg? Hva med den der?
"Den"? Kall søsteren din det!
-Kom! -Politiet. Du gikk for langt.
-Jeg? -Kom igjen, løp!
Gianni, stans!
Går det bra?
Hva?
Gianni, jeg reiser.
-Hvor skal du? -Venezia.
Her kaster jeg bare bort livet. Det vet du.
-Når drar du? -Veldig snart.
-Vet Giuliana det? -Nei. Hun vet det ikke.
-Ingen vet det. -Ikke engang Roberto?
Hadde han sett meg i kveld, ville han aldri sett meg i øynene igjen.
-Sender du meg adressen din? -Så snart jeg har en.
Hvorfor fortalte du meg det?
Fordi du forstår meg. Ha det, Gianni.
Alt er ødelagt mellom oss.
Du elsker meg ikke lenger.
Det er ikke ødelagt, bare over.
Så kyss meg.
Vi er ikke barn lenger.
Roberto ba meg ta deg med til Milano.
BASERT PÅ ROMANEN AV SAMME NAVN AV ELENA FERRANTE
Når du er liten, virker alt stort.
Når du er stor, virker alt lite.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Vi er alle ulike.
Ingen vet det.
Tekst: Marie Wisur Lofthus