EN NETFLIX-SERIE
Vad är det, lilla vän?
Det är inte rättvist.
Jag träffade nån som var verklig,
som inte såg ner på mig.
Han behandlade mig inte som ett barn att ledas,
som ett föremål att formas.
Nu säger du att han inte kommer tillbaka.
Vad ska jag göra?
Jag känner mig ful,
med en ful personlighet.
Jag skulle vilja bli älskad.
-Hej, Giannì. -Hej, Corrà.
Ska vi ta en tur?
Slappna av, Corrà.
Vad ska du göra?
När man är liten verkar allt stort.
När man är stor verkar allt litet.
Alla har sin grej.
Sen såg han på mig och sa:
"Du ser ut som en kokt fisk."
Ingen vet.
Snarare en smörstekt fisk.
Det är oljigt. Det ser smutsigt ut. Han gjorde ett hemskt jobb.
-Vem fixade ditt hår? -Lino, som vanligt.
Självklart. Det förklarar mycket.
-Hej, pappa. -Hej, Giovà.
Är allt bra?
Ja.
Har du ingen respekt för dig själv?
Äcklar han dig inte?
Få inga idéer. Jag gjorde bara kaffe åt honom.
-Jag är fortfarande äcklad. -Bra att veta. Tack så mycket.
Ibland glömmer jag att jag hatar honom.
Bara du är lycklig. Jag ska gå.
-Vart då? Du kom precis hem. -Vänta, Giovà.
-Kort, va? -Vad?
Mitt hår.
Jag bryr mig inte om ditt hår.
Jag börjar bli gammal.
Du ser yngre ut.
Du såg äldre ut när jag var liten.
Smärta får en inte att se yngre ut.
Du kanske inte lider nog.
Giovanna, ge honom en chans.
Jag vill läsa evangelierna.
Nu försöker du reta upp honom.
Varför det?
En kille pratade med mig om det på ett sätt som fascinerade mig.
Och du är kär.
Nej, jag vill vara hans vän.
Vad heter han?
Roberto Matese.
Roberto Matese?
Det finns en ung ideolog med kristen bakgrund med det namnet.
Det är han.
Träffade du honom i Pascone?
Ja, han kommer därifrån. Men han bor i Milano nu.
Vittoria presenterade oss.
Det gläder mig.
Ja.
Vissa är värda att lära känna bättre.
Angående evangelierna…
Kom ihåg att det är nåt man studerar,
inte nåt man bara läser.
Jag ska visa dig en sak.
EVANGELIET
Här är det.
Läs det med ett öppet sinne, så kommer du att bli passionerad.
Det är fullt av orättvisa.
Tack.
Giovà, hur är den här Matese?
Han ser en i ögonen.
-Hejdå. -Hejdå.
Hej, Nello.
Jag ska gå.
-Jag följer dig ut. -Nej. Hejdå.
"CENTRUM OCH FÖRORTER"
CUBO D'ORO, MOSTRA D'OLTREMARE DEN 13 OKTOBER 1996, KL 21.00
Jag ska ta dig!
Nej, Tonino!
Jag vill inte vara nära dig.
-Giovà, jag behöver en tjänst. -Ja?
-Du måste ta tillbaka Tonino. -När var han min?
Jag vill inte ha honom längre.
Nej, tack. Du får behålla honom.
Jag tog honom för att du gillade honom.
Va?
Ända sen vi var små har jag behövt gilla det du gillar.
Men du är 16 nu.
Det är dags att göra egna val om vad du gillar.
Tonino verkar vara en bra kille, nån att komma nånstans med.
Tonino är värdelös.
-Du överdriver. -Nej.
När vi är tillsammans buktar hans byxor ut.
Jag känner det och gillar det, så jag går närmare.
Vad gör han?
Han drar sig undan och säger: "Nej! Jag respekterar dig!"
Han är ryggradslös.
När vi går ut tillsammans är jag alltid med Giuliana.
Jag kan åtminstone skratta med henne. Det skulle vara tråkigt annars.
-Hon säger att du är otrolig. -Jag?
Ja, och jag är så stolt.
Det är faktiskt Roberto som säger det. Hon håller med.
Kom igen, Roberto kommer.
Roberto hit och Roberto dit. Är du kär i honom?
Ser du, Giovà?
Jag försöker vara seriös och allt jag får är misstankar.
-Jag är väldigt misstänksam. -Hör du?
Jag ska köpa nåt att dricka.
Det var ett monster.
Det var en silhuett.
Tunn och frenetisk.
Det var en rörig figur som lurade
i hörnen av hus när natten faller.
Hur som helst, Tonino. Det är inte fel att beundra nån, tvärtom.
De andra förstår sig inte på Roberto.
När han är där
får han en att känna sig viktig.
-Han är som en skatt… -Ja.
…som måste skyddas.
Känner du dig förstådd?
En sak är säker: Jag tänker inte bli inlåst i en bur.
Jag kan inte mäta avstånd längre. Jag slår i saker.
Är jag den enda som förlorar synen?
Var jag mer verklig när jag kunde se allt klart…
…eller nu…
…när mina starkaste, tjockaste känslor…
…hat, kärlek…
…förblindade mig?
Vilka vackra ord. Bra gjort.
Hej.
Då var vi här.
Du ser ut att må bra.
Hur är det?
Costà, sätt dig.
Jag har velat ringa dig ett tag, men jag hittar aldrig modet.
-Jag ville prata, förklara. -Förklara?
Nu vill hon förklara. Förklara vad?
Jag förstår ingenting längre.
Du kanske vill gråta.
Tur för dig.
Du har uppenbarligen inte gråtit nog.
Jag har slut på tårar.
Nella, var inte elak. Du vet att jag älskar dig.
Alla i den här stan pratar om hur mycket de älskar varandra.
Det är en lögn, inte ens en bra en.
Du har rätt.
Vi staplar en lögn ovanpå en annan.
Vi tror att de, om de blandas ihop i en stor hög,
blir sanna,
bara för att vi tror på dem.
Jag gjorde det jag kände för. Jag gjorde det inte mot dig.
Du gjorde det du kände för?
Du följde din instinkt?
Ja.
Som djur.
Så svara på det här, för jag är förvirrad nu:
Är du en kvinna eller ett djur?
Jag saknar dig.
Jag saknar våra middagar.
Kan du inte besöka mig i Posillipo?
I hålan du kallar hem ovanför avloppet du kallar strand?
Jag tänker aldrig sätta min fot där igen.
Hej, Costà.
Hej, Nella.
Då var vi här.
Vi är fortfarande ett trevligt gäng.
Vi skålar.
För alla våra hatare.
Jag tror inte det.
För oss fyra.
För att vi är här igen…
…tillsammans.
Skål.
Det här vinet är alltid vidrigt.
Strunt samma.
FRAMTIDENS SOL
Vinden blåser Och stormen rasar
Våra skor är trasiga men vi måste gå
För att erövra den röda våren
Där framtidens sol går upp
För att erövra den röda våren
Där framtidens sol går upp
Varje distrikt är hem till rebellen
Varje kvinna suckar för honom
Stjärnorna leder honom genom natten
Starkt är hans hjärta och arm När de slår till
Stjärnorna leder honom genom natten
Starkt är hans hjärta och arm När de slår till
Om vi möter en grym död
Utövar partisanen en hård hämnd
Ett hårt öde är nu beseglat
För den usla förrädiska fascisten
Ett hårt öde är nu beseglat
För den usla förrädiska fascisten
Vinden stannar Och stormen lugnar sig
Den stolta partisanen återvänder hem
Hans röda flagga blåser i vinden
Äntligen är vi segerrika och fria
Hans röda flagga blåser i vinden
Äntligen är vi segerrika och fria
Det handlar inte bara om förorterna.
All den uttrycksfulla energin i landet,
kommer utifrån, från provinserna.
Carlo Levi, Italo Calvino, Pasolini…
Togliatti, Berlinguer, Ingrao…
Även Jesus Kristus var från provinsen.
Du är så grotesk att du nästan är vacker.
Så ni menar att parallellismen inte bara förekommer i centrum och i förorterna,
utan även i en provins centrum?
Det finns ett centrum där alla tror att det finns makt, idéer…
Men ingen vill erkänna att det förekommer tack vare energin som kommer utifrån,
från pressen på förorterna att komma med en nytt perspektiv.
-En förändring. -Ja.
Jesus hade ett nytt perspektiv,
en etisk kraft som inte bara är osjälvisk, utan som även ger ny energi.
Målet är att införa en koppling mellan vem som är inne och ute.
Det är kruxet.
Inte bara förortens svårigheter, utan oskuldens innovativa potential.
Jag kommer från Pascone. Jag vet inte om ni känner till det.
Det svåraste är att försöka ta sig därifrån.
Men man bär alltid det med sig, vart man än går.
Vi borde inte fokusera så mycket på den nya energin i förorterna,
utan på de fattigas problem.
Om det finns en överenskommelse
mellan en god kommunist, som vi kan kalla dem idag,
och en god katolik så…
Det handlar om förmågan att bry sig om de behövande.
Jag tror att det kan vara en bra överenskommelse mellan oss.
Vi måste föreslå lösningar.
Till exempel…
Jag har en fråga, kära Matese.
När Jesus sparkade ut köpmännen ur templet,
var han bara irriterad eller hade han en plan?
Det är vanligt att tilltala oss katoliker hastigt.
Folk säger:
"Om det finns en Gud, varför löser han inte världens problem?"
Det är i princip frågan.
Det finns ett ryskt ordspråk.
"Gud vet sanningen, men han berättar den inte direkt."
Det är skillnaden mellan proffs och icke-troende.
Vi katoliker har en långsiktig plan.
Om man läser evangelierna med ett öppet sinne blir planen tydlig.
Bra gjort.
Tack.
-Bra jobbat, Roberto. -Det rätta, va? Hej.
Du var fantastisk.
-Kunde du höra mig? -Varje ord. Du var fantastisk.
Jag har också läst evangelierna…
…alla fyra.
-Vad tycker du? -De går inte ihop.
Hon tänker som sin pappa.
Vad menar du? Berätta.
Jesus är Guds son, men han utför värdelösa mirakel.
Han förråds och placeras på ett kors.
Han ber sin pappa rädda honom från korset,
men han gör inget för att lindra hans lidande.
-Det är sant. -Varför kunde han inte ta hans plats?
Gud skapar en värld som inte funkar
och lägger ansvaret för sitt misslyckande på sin son.
Varför?
Gud är svår.
Han borde inte vara svår om han vill att jag ska förstå.
-Gillar du poesi? -Ja.
-Läser du det? -Ibland.
Poesi består av ord, precis som vår diskussion.
Om en poet tar våra triviala ord och befriar dem från vår diskussion,
frigör deras irrelevans en oväntad energi.
Gud uppenbarar sig på samma sätt.
Gud är inte poeten.
Han är bara en person som kan skriva poesi.
Men att kunna skriva det är vad som öppnar ens ögon och överraskar en.
-Om han är skicklig. -Det kommer att skaka om dig, förvåna dig.
Varför ska jag tro på en omskakning?
-Kom igen, en annan gång. -För religiös anda.
Vad är den religiösa andan?
Tänk på en utredning i en deckare.
Bara mysteriet förblir ett mysterium.
Det är den religiösa andan.
Ett tryck framåt, alltid framåt, tills det som återstår avslöjas.
Jag hör dig inte.
Slösa inte allt, Giovà. Ge det tid.
Evangelierna säger mycket mer än vad du läst.
Roberto, du måste gå. Det är sent, kom.
Älskling.
Du var fenomenal.
Ett riktigt geni. Bra gjort.
Toppen, allvarligt.
Tack.
"Om det ska förbli som det är måste det förändras."
Bra. Vi går, det är sent. Du har skola imorgon.
Vi somnar till Leoparden.
Han somnar till Leoparden.
Vi ska också gå.
-Hörde du vad jag sa? -Du var fantastisk.
Jag sa ju det. Jag var så stolt. Jag svär.
Du var fantastisk.
Jag förstår.
Vänta lite.
Du lägger sån kraft i ord.
Och du ännu mer kraft.
Ses vi snart?
Han måste åka, annars missar han tåget till Milano.
-Hejdå, Angela och Tonino. -Giuliana, kan du sätta fart?
-Nu åker vi. -Hejdå.
-Kom igen, kyss varandra och rör på er. -Hejdå.
-Hejdå, älskling. -Hejdå.
Ta med Giovanna när du kommer till Milano.
Okej.
Du slog honom med häpnad.
-Men stackars Giuliana. -Varför?
Det märks att hon är uttråkad. Hon fejkar det för att hålla sig kvar.
-Hejdå, Vittoria. Hejdå, mamma. -Hejdå.
-Vad gör du? -Din lömska slyna.
Och du låtsas vara hennes vän.
-Vittò, vad pratar du om? -Sluta.
Varför står du i vägen för Giuliana och hennes man? Är du en slampa?
-Håll käften, Vittò! -Snälla.
-Jag står inte i vägen. -Säkert inte!
-Mamma, få tyst på henne. -Lugna ner dig.
Gå och hitta nån egen!
Du gjorde dig till,
du paraderade dina fjädrar som en påfågel med en massa tjusiga ord.
Den dåren lyssnade på dig och blev imponerad.
Du konfronterade honom, och nu gillar han dig.
Roberto bor i Milano.
Det är svårt som det är, utan att du blir inblandad!
Roberto är långt borta, men deras kärlek är ren.
Du är en poserare.
Du vet inget.
Kärlek är inte ren, den är smutsig.
Som fönstren på toaletter.
Se upp, Giulià. Du är en enkel tjej.
Och hon är en varg i fårakläder.
Det räcker.
Vi går, innan jag örfilar henne.
Vittò!
-Okej. -Spring inte, då ramlar vi.
Kom, Scusate il ritard börjar snart. Vi kan åtminstone skratta.
Den lilla slampan måste lära sig att uppföra sig!
Kom igen.
Mor, hora eller dålig kopia av en man
Det är en kvinna i denna del av världen
Hon var menad för det här Sen hon föddes
Om andras hjärtan bestämmer Är hon fördömd
Mor, hora eller dålig kopia av en man
Hon önskade mer Från den här delen av världen
Att inte bara uppskattas För pojkarna hon födde
För den vackra kroppen
Eller misshandlingen jag gav
Bara för att jag föddes som kvinna
Jag låste aldrig in mitt hjärta
Bara för att jag föddes som kvinna
Bara för att jag är kvinna
Glöm inte, glöm inte
Glöm inte, för livet går en förbi
Glöm aldrig dig själv
-Ur vägen! -Hördu!
Kan du gå ur vägen? Vad?
Flytta på dig, annars kör jag över dig.
Du, hårskalle! Har du gett det schampo?
Giannì, är du också i den här hålan?
Vad gör ni här?
Vi kom för att orsaka problem.
-Roberto har redan talat. -Fan!
Rosario, vi missade honom. Jag sa ju åt dig att skynda dig.
Tror du att du är bättre än vi? Vet du inte vilka vi är?
Jag skiter på mig av rädsla, Corrà!
Var inte en viktigpetter. Rosario är kär i dig.
Kan Rosario tala för sig själv? Behöver han en mellanhand?
Det verkar inte så, men han är blyg.
Du stod upp mot honom, och nu älskar han dig.
Han kan inte sluta prata om dina bröst.
-Jag älskar nån annan. -Vem?
Det kan jag inte säga.
Så du är en slampa.
Ja, om jag vill.
Glöm det, Rosario. Det här stället är fullt av kommunister.
-På riktigt. -Varför åker du inte?
-Varför åker vi inte bort tillsammans? -Precis vad jag hade i åtanke.
Jag gillar dig verkligen, på riktigt.
Jag tror att jag är kär.
Inte ens statyerna i slottet i Caserta har tuttar som dina.
Och du har tänder som en bäver.
-Men jag har ett visst följe. -Så varför inte kyssa nån av dem?
Var inte elak. Det är inte rättvist.
Vänta.
Där är Giuliana.
Fråga henne om mitt underbara hus med havsutsikt.
-Rosario, jag har fått nog. -Kom igen!
Är du kär i Roberto Matese?
Är du galen?
Glöm henne, prata med mig.
-Ska jag hämta honom? -Skulle du göra det?
-Ditt ord är mitt befallning. -Och han kommer?
Inte spontant, men jag ska övertyga honom.
Rosario, du är löjlig.
Roberto skulle aldrig göra nåt han inte ville.
Det beror på hur mycket våld man tar till.
-Giuliana. -Kom igen.
Prata inte med den där idioten.
Det är han som pratar med mig.
Har du verkligen legat med honom?
Det kommer en tid då man bara vill få det överstökat.
-Han skrämmer mig. -Rosario Sargente?
Var inte rädd, han är en DS.
-Vad är en DS? -En dumskalle.
Bry dig inte om Vittoria.
Allt hon säger är skitsnack.
Vittoria säger elaka saker, men inte skitsnack.
Du vet hur man pratar, men ibland borde du hålla käften.
-Men… -Håll käften.
Vänta.
Tonino, nej.
-Sötnos. -Du, sötnos.
BIO
-Kom igen. -Jag tar det här.
-Här. -Tack.
-Ingen orsak. -Ska vi gå?
Kom igen, Angela.
Massimo Troisi är min favoritskådis.
Har du sett den här tjejen?
God kväll.
Sötnosar, ni kan väl sitta med oss?
Vi ska visa en bra film.
Skrattar du? Kom hit. Kom igen.
Kom och skratta åt den här kuken.
Vilket underbart hår, som silke.
De stör oss, kan du göra nåt?
Angela, släpp det.
Vi går längst fram. Man ser inget här. Kom igen, Angela.
Tonino, jag har fått nog. Det är slut.
Duktig tjej, dumpa den idioten.
MAUERO BERARDO PRESENTERAR
EN FILM AV MASSIMO TROISI
URSÄKTA FÖRSENINGEN
Kom igen.
-Hördu. -Håll käften.
Flytta på er.
-Flytta på er. -Ur vägen, för fan.
Här är vi. Har ni saknat oss?
Lät du den jäveln säga vad du skulle göra? Vi vill se filmen med dig.
-Han kallade dig för jävel. -Jävel.
Hörde du det?
Vakna!
Vi får ut honom härifrån.
Jävla idioter.
Ni knäckte mig! Ni är bara tre kukhuvuden!
Wow, vi är så rädda. Du låter det gå ut över tjejer.
Hördu! Jag ska döda dig!
Sluta! Lugna dig!
-Hördu! -Kom igen, gå!
Tonino, sluta!
Nog! Lägg av!
-Det räcker. -Sluta, Tonino.
Sluta.
Se vad de gjorde.
Bra för honom. De bad om det.
Polisen!
Vi sticker.
-Vilken skitstövel du är. -Hur vågar du?
Du är en självisk bitch. Du bryr dig inte om nån.
Du har betett dig som en slampa. Nu tänker du dra?
Hur vågar du, din bitch?
Håll käften, annars sliter jag ut ditt hår.
Försök du bara!
-Jag ska riva dig i ansiktet. -Sluta.
-Angela, du går för långt. -Jag? Den här, då?
"Den här"? Kalla din syster det.
-Kom igen, Tonino. -Polisen. Du gick för långt.
-Jag? -Kom igen!
Giannì, stanna!
Mår du bra?
Vad?
Jag ska åka.
-Vart ska du? -Venedig.
Här kan jag bara förstöra mitt liv. Du har sett det.
-När ska du åka? -Nu, i princip.
Vet Giuliana?
Nej, hon vet inte.
-Ingen vet. -Inte ens Roberto?
Nej. Om han visste vad jag gjorde skulle han aldrig se mig i ögonen igen.
-Kommer du att skicka di adress? -Så fort jag har en.
Varför berättade du det för mig?
Du förstår dig på mig.
Hejdå, Giannì.
Allt är förlorat mellan oss.
Du älskar mig inte längre.
Inget är förlorat. Det är bara över.
Kyss mig, då.
Vi är inte barn längre.
Roberto föreslog att du skulle följa med till Milano.
BASERAD PÅ ROMANEN AV SAMMA NAMN AV ELENA FERRANTE
När man är liten verkar allt stort.
När man är stor verkar allt litet.
Alla har sin grej.
Ingen vet.
Alla har sin grej.
Ingen vet.
Alla har sin grej.
Ingen vet.
Alla har sin grej.
Ingen vet.
Alla har sin grej.
Ingen vet.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson