EN NETFLIX-SERIE
O-Dokuro!
O-Dokuro! Hvor er du? Jeg har en bok til deg.
Jeg er her.
Jeg har mange spørsmål.
Det skjedde flere uventede ting. Ikke still spørsmål. Bare få meg ned!
Vær forsiktig. Jeg er tyngre enn deg…
Jeg ser ingenting!
Jeg sitter fast!
-Vekk! -Få meg løs!
O-Dokuro har besatt Usagi.
-Hva? Nei. -Slapp av. Jeg kan hjelpe.
Bare hyggelig.
Beklager. Jeg ville bare hjelpe.
Jeg vet det. Takk, Spot.
Jeg har laget en arm til forsvarsbottoen som beskyttelse mot invasjonen.
Ja. Bra jobbet.
-Den funker. -Jeg vil bare hjelpe.
Ki-steinen kan ikke snakke, så jeg føler meg unyttig.
-Ja da. -Føler du deg unyttig?
Du har i hvert fall en kropp.
Jeg kan ikke gjøre noe for meg selv eller andre.
Du kan være en dørstopper.
Du har vært trist, så jeg har med denne.
Barnas bok om slagmarker.
Det er bare bilder. Se.
Dette er fantastisk!
Se, slaget ved Okehazama.
Det var for nesten 1100 år siden.
Jeg fant så mange bein der.
Favorittfingeren min er derfra.
Det er utrolig at folk fortsatt husker hva som skjedde.
Slaget ved Awazu.
Jeg savner dagene da jeg kunne samle bein på slagmarkene.
Store bein, små bein.
Folk husker fortsatt Miyamoto Usagi etter tusen år.
Jeg vil være en slik helt.
Der gjerningene huskes i generasjoner. En legende!
Nagakute.
Det var bra.
Jeg fant ribbein der. De hadde fortsatt kjøtt på seg.
Når jeg tror du ikke kan bli verre, motbeviser du det.
Kagehito spør etter deg, Usagi. Det virker viktig.
Det er bra, for O-Dokuro snakker om kjøttbein igjen.
Vent, kan noen bla om? Hvem som helst?
Nå er sidene våte.
Jeg må be
om hjelp.
-Til hva da? -Jeg vil hjelpe.
Det er en dyrebar gjenstand.
En kule.
Bring den til meg. Jeg trygler deg!
Hvor er den?
I mitt interdimensjonale fartøy.
Kulen er gyllen,
inni den er det mange små partikler.
Som en snøkule? Kult.
Ja!
Den kalles kvanteboblen.
Chikabuma kan lede deg til fartøyet.
Finn kulen.
Partiklene i den
er alle folkene i min verden.
-Hva? -Er de mennesker?
Det er de.
Da min verden ble erobret av makkinerne,
kom krigsbottoen ned
og samlet de overlevende.
Jeg var bevisstløs.
Da jeg våknet,
måtte jeg møte makkinernes øverste kommandør,
som viste meg hva som hadde skjedd med de overlevende av min rase.
De var fastfrosset i tiden,
redusert til en mikroskopisk størrelse.
Fanget i kvanteboblen,
kanskje for alltid.
Den som henter tilbake boblen,
blir mitt folks frelser,
husket for alltid.
En stor helt.
En legende.
En helt? Husket for alltid?
Ja.
Kan du hjelpe meg?
-Jeg… -Ja, det kan jeg.
Det kan vi, mener jeg.
Vi hjalp Kagehito å grave den opp.
Vi har holdt oss unna siden. Det er skummelt.
Prøv å ikke være i veien.
Sist forklarte du kvantesammenfiltring til en due.
Kunne du forklart det?
Der er den!
Alle venter her. Den kan være farlig.
Ok, sikkert ikke,
men jeg vil virkelig finne kvanteboblen alene.
Han hører ikke.
Noen ganger hører ikke du.
Du har rett. Må spise daifuku.
Fant den!
Svarte. Jeg ville være helten.
Jeg prøver bare å hjelpe.
Forsiktig.
Selvsagt er jeg det.
Denne teknologien er utenfor vår forståelse.
Hva? Hvordan kunne det skje?
Det går bra.
Dette fartøyet er tusen år gammelt. Ingen reagerer på alarmen.
Hei! Noen reagerer på alarmen.
Seriøst!
Krigsbotto?
Vi kvittet oss med dem.
Takk for at du aktiverte innbruddsalarmen.
Et par slapp visst unna.
Du har valgt en kamphandling.
Ikke skad dem.
Jeg må analysere en vitenskapelig.
Hei, sjekk ut dette.
Så interessant. Hva er huden din laget av?
Ikke knus dem!
Jeg må inspisere dem for å bekjempe dem.
Energivåpen kan skade deg, selv om du er et spøkelse.
Jeg er ikke et spøkelse!
Kom igjen.
Jeg reddet deg, og du klager?
Jeg kan være til nytte om jeg får studert dem.
Jeg beordrer dere til å ikke skade krigsbottoene.
Beordrer du oss?
Usagi!
Chikabuma.
Hva sa jeg om å skade dem?
Jeg ba dere la være!
Tetsujin, du har ikke kommandoen.
Åpenbart ikke. Da hadde det ikke vært sånt kaos.
-Stopp dem! -Nei!
Du lot dem slippe unna!
Jeg må studere dem.
Jeg kan ikke bidra med vitenskap om jeg ikke får forske.
Jeg får ta til takke med denne.
En av dem hadde kvanteboblen.
-Du burde ikke latt dem unnslippe. -Du lot dem unnslippe!
Vi kan krangle om hvem som lot dem unnslippe.
-Du! -Eller så kan vi ta dem. Kom igjen!
Faren din er plagsom.
Tror du han er faren min? Han er en bjørn.
Jeg skal være ærlig. Jeg har ikke fulgt med.
Jeg fokuserer på håret mitt.
-Hvordan finner vi bottoene? -Jeg har en plan.
Vil noen ha litt superatomisk boblete?
Hadde du ikke kjøpt den, kunne vi hatt bottoen.
Kvanteboblen minnet meg på boblete.
Det er viktig å være hydrert.
Hikken. Det er boblene som gjør det.
Så jeg har oppdaget at krigsbottoen
er sammensatt av en proteinbasert polymer med metalliske nanotråder.
-Skjønner dere? -Nei.
Ingen forstår deg.
Nanotrådene lager forstyrrelser i magnetfeltet
som oppdages av denne enheten.
Ved å sjekke hver kvadratmeter av byen,
vil det ta seks til åtte år å finne krigsbottoene.
Eller plan B.
Det er det en!
Min plan trengte ikke flaks.
-Ikuzo! -Ikke ødelegg den!
Vi vil straks…
-Ingen kvanteboble. -Der er det flere!
Hold dere rolige mens vi tilintetgjør dere.
Hva er din strømkilde?
-Hei! Jeg så på den. -Den sa den skulle tilintetgjøre deg.
Siste nytt.
Hvordan slapp så mange unna? Dette er sprøtt!
-Vet ikke. -Panikk i parken.
Noen har sett dem i parken.
Du er nok glad for å være borte fra dojoen.
Det går ikke bra. Fuwa startet en rivaliserende bande.
-Noen har byttet side. -Hvorfor?
-Hun lar dem rane og banke folk. -Noen liker tradisjon.
Der!
Kan noen fortelle hva jeg ser på?
Det er som
en krigsbottofabrikk.
-Som fryktet. -Naturligvis.
Tetsujin!
Proteinbasert polymer er en væske som stivner i kontakt med luft.
Derfor er de så mange. De trykker krigsbottoer.
De har sett oss.
Takk for at dere er tilgjengelige for tilintetgjørelse.
Nei!
Hikken er tilbake.
-Vi må ha en plan. -Tilintetgjør dem, ta boblen.
Det er mer et mål enn en plan.
Jeg sier det ikke ofte nok. Kaikishivåpnene er fantastiske!
Tetsujin, stikk!
Jeg ser hvordan den fungerer.
Tetsujin!
Takk for at du valgte tilintetgjørelse.
Håper du har hatt et fint liv.
Jeg risikerer livet for deg. Kan du holde deg unna trøbbel?
Jeg må forstå produksjonsprosessen for å kunne hjelpe.
Du er i veien. Ikke rart Ki-Steinen gikk lei.
Du er plagsom!
Jeg mente det ikke.
Nei, jeg forstår.
Du vil være en helt. Greit.
Du får være helten, men jeg må hjelpe til. La meg hjelpe.
Tetsujin, du har
rett.
Hvordan kan du hjelpe?
Vel…
Jeg vet det!
Ved å hindre at flere krigsbottoer lages.
Hvordan da?
Polymeren de formes av, tåler ikke vann før den stivner.
Den minste fuktighet får den til å krystallisere.
Jeg har med mye væske.
Vitenskap!
Boblete, bam!
Vent mens vi frakobler livet ditt.
Fuktighet skader dem ikke når de har stivnet.
Jeg har boblete på hånda.
Så klissete!
-Hvordan var du som barn? -Litt mindre.
Bra jobbet, Spot!
Hvor mange krigsbottoer fins?
Umulig å vite, men de kan ikke lage flere.
Og vi har denne.
Hei, Tetsujin, jeg…
Jeg beklager.
Det går bra. Jeg vet at jeg kan være plagsom.
Har noen et fuktig håndkle eller noe?
Dette er så ekkelt!
Takk, Spot.
Nå har jeg tokagespytt på meg.
Klarte du…
Jepp.
Endelig.
Jeg vet ikke hvordan,
men jeg håper at om vi en dag kan beseire makkinerne,
kan jeg gjøre mitt folk normale igjen.
Kanskje jeg…
Kanskje vi kan hjelpe deg.
Krigsbottoen kunne lage flere krigsbottoer.
Hva?
Makkinernes teknologi må ha gjort store fremskritt de siste tusen årene.
Vi ødela maskinene,
men vi vet ikke hvor mange krigsbottoer som fins.
Invasjonen vil bli verre enn forventet.
Vi må forberede oss,
og vi har ikke mye tid.
Om mindre enn fire dager vil Ki-steinen tape kampen mot clavisen,
og da åpnes porten.
Om vi bare kunne hjelpe Ki-steinen. For eksempel kutte av clavisen.
Umulig. De sitter fast.
Clavisen er en del av den, og ingenting kan kutte Ki-steinen.
Vent.
Pilegren.
Mine forfedres sverd, pilegren, skar Ki-steinen.
Du har rett.
Finner jeg det, blir jeg kanskje en legende.
Men hvor er pilegren?
Det ble tapt i kamp for tusen år siden, men ingen vet hvor slagmarken er.
Det er en som vet hvor alle slagmarker er.
Jeg vet det,
for han snakker ustoppelig om det.
Sier du at jeg kan komme til nytte?
Ja.
Du kan redde verden.
Ser du at jeg smiler?
Nei, vet aldri hva fjeset ditt gjør.
Det er vanskelig å tyde en hodeskalle.
Smil!
Vi må finne mine forfedres sverd, pilegren.
Hvor vanskelig kan det være?
Tekst: Veronika Mathisen