EN NETFLIX-SERIE
-Tak, fordi I stod op. -Tja…
Det er OK, hvis vi finder din forfars sværd.
Hvor finder vi Ahorngren?
Pilegren.
Det var noget med et træ.
Godt, jeg ikke tog Kiyoko med. Toshiko og hun besøger Den Bløde Pony.
Hvor er hun heldig. Sejt.
Tror du, Pilegren kan skære hovednøglen af ki-stenen?
Kun det har skåret i ki-stenen, ikke Tetsujin?
Tetsujin?
Hader I ikke at vågne med hovedet klemt fast?
Ingen forstår mig.
Tetsujin, hvis vi får problemer, så hold dig bag os og udenfor fare.
-Vi beskytter dig. -Jeg klarer mig.
Jeg er kaikishi-kriger!
Det er klart.
Usagi, hvordan forsvandt Pilegren?
Ifølge familielegenden skete det for tusind år siden.
Miyamoto Usagi bad en budbringer bringe Pilegren til sin familie.
Budbringeren rendte ind i et slag i en dal.
Han kæmpede for Pilegren, men var nær død.
Han vågnede op flere uger efter. Da var sværdet væk.
Han havde glemt, hvor slaget var.
Han ledte efter dalen resten af livet.
Han fandt den aldrig.
Men vi har en, som ved, hvor alle slag har stået.
-Ikke, O-Dokuro? -Få styr på din tokage.
Jeg er ikke legetøj.
Undskyld. Spot elsker ben.
Det er hans bedste egenskab, men gid han ville beundre mig på afstand!
Nærmer vi os slagmarken?
Jeg fornemmer, den er nær.
Jeg ser stødtænder og manker. Jeg hører stål ramle sammen.
Det var Slaget ved Enza.
Og det var en blodig kamp.
Ashibasha, til venstre næste gang.
Vi er der snart.
Forbi skovene og bjergene er sværdet.
Kender du virkelig vejen?
Tvivl ikke på mig.
Jeg har fundet slagmarker,
før I knoglevarmere udviklede et sprog.
Kaldte han os knoglevarmere?
Bare jeg må beholde dem, er det OK.
Kan I se de skilte?
Nogen ønsker, vi holder os væk.
Vi skal finde Pilegren uanset hvad.
Ashibasha må stoppe her. Den venter på os.
Vi får selskab.
Foretager man historiske genopførelser her eller…
De er ånder!
Jah! De er ånder!
Min bedste barndomsven var en ånd.
Men alle sagde, at Chiyo var en lugt.
Var din bedste ven en lugt?
Hvorfor siger alle det?
Hej, ånder. Kender I Chiyo?
-Rød Landsby? -Eller Hvid Landsby?
Ingen?
Hallo?
Jeg kan jeg bedre høre knoglerne under jorden.
Det er slag i luften.
Kaikishi-våben kan røre deres våben. Vi kan forsvare os.
Kender I Chiyo?
Hun er sød. Med en kraftig lugt?
Tetsujin!
Hvad?
I ser mig ikke tit slås.
Det er svært at holde mine hænder solide.
Det behøves ikke med ånder.
Hvorfor har du ikke sagt, du kunne slås?
Ved du ikke, hvad en kaikishi-kriger er?
Det er ikke kun en titel.
Jeg har trænet i årevis.
Du er en stor kriger.
Resten af jer går måske an.
Som skydeskiver.
Hvorfor så uforskammet?
Savner jeg dit ædle raffinement?
Jeg ønsker sejren, ikke venner.
Du får ingen af delene.
Jeg er Yabushita.
Min familie har tjent Den Røde Landsbys lord Tsunoda siden tidernes morgen.
Jeg er Sawaguchi.
Jeg kæmper for Den Hvide Landsby og lord Miyatake. Er du lederen?
Indenfor videnskab og blomsterdekoration.
Det sidste gør jeg ikke tit.
Lederen må vælge side i vores slag.
Det lyder svært. Tal med kaninen.
Ham, som kæmper med legetøj?
Er du hærens busho?
Storebusho…
Hvad sagde man i gamle dage?
Jeg er Usagi, og jeg søger sværdet Pilegren.
Kaikishi-krigerne er
Murakami Gennosuke, kampkøllernes mester,
Chizu, Neko-ninjaernes leder,
Kitsune, dukkernes mester,
Tetsujin, ki-stenens vogter,
O-Dokuro, det frygtindgydende yokai-skelet.
Og det er Spot.
Hils pænt.
Jeg er deres busho, ja.
Han må høre vore historier og vælge side.
Enig. Jeg lægger ud.
Jeg lægger ud.
Nej, mig!
Vi slår slange, edderkop, ravn.
En, to, tre!
Slange æder edderkop.
Jeg har vundet!
Jeg har bragt skam over Den Hvide Landsby.
Kom. Hør vore historier, og vælg side.
Vi kom bare for at finde et sværd.
Hør på os, ellers sørger vi for, I aldrig finder det, I søger.
De to bushoer må have hjemsøgt dalen i tusind år.
Jeg ved, hvad en busho er, men…
Det er en hærleder.
Tak.
Inden ilden brænder ud, skal I vælge.
Så går slaget i gang.
Jeg er fra Den Røde Landsby.
Der hersker fred og glæde.
Der er brisen blid.
Der vokser kirsebærtræerne.
Der har min familie tjent daimyoen i generationer.
Der taler folk for meget.
Det er min fortælling!
Da kirsebærtræerne blomstrede, blev min datter født,
så vi døbte hende Sakura, "Kirsebærblomst".
Og på den årstid
invaderede Den Hvide Landsby denne dal, som er vores.
Du lyver!
Den Røde Landsby invaderede dalen, som er vores!
Jeg taler nu. Bagefter taler du.
Sådan fungerer det.
Altså, lord Tsunoda beordrede os til at fordrive Den Hvide Landsby fra dalen.
Jeg svor at beskytte vores landsby.
Siden har vi kæmpet mod Den Hvide Landsby i dalen.
Hver dag kæmper vi.
Næste dag står vi op og kæmper på ny.
Nu må du tale.
Jeg har spørgsmål om ånder.
Børster I hår? Spiser I? Rådner I?
Får en badebombe jer til at smelte?
Hvad når I lægger arm? Har I mødt min ven Chiyo?
Hun er så sød, og hun er vist ikke en lugt, så…
Det var en fejl at tillade spørgsmål. Hør efter!
Jeg var forældreløs og voksede op hos lord Miyatake,
Den Hvide Landsbys daimyo.
Han var rar. Han lærte mig alt, han vidste. Jeg blev stærk og klog.
I hvert fald stærk.
Klap gællerne i.
Da Miyatake hørte, Den Røde Landsby havde invaderet vores dal,
valgte han mig som hærleder.
Jeg ville dø for lord Miyatake tusind gange.
Den ædle Hvide Landsby eller den djævelske Røde Landsby?
Vælg side nu!
Store bushoer, slaget sluttede for længe siden.
Løgne!
Jeg nægter at høre på det ævl.
Kæmp ved min side, eller dø for mit sværd.
Vi søger Pilegren, ikke kamp.
Så er I gået forkert.
For her er kun kamp.
Ilden går snart ud.
Vælg side, eller vi kæmper alle mod jer.
Nu!
-For Den Røde Landsby! -For Den Hvide Landsby!
Gør det ikke. Begge landsbyer er væk.
Løgne!
Den Røde Landsby vil bestå for evigt!
Kitsune!
Hvad var det?
En meget stor guldsmed.
Den Hvide Landsby skal ødelægges. Dalen er vor!
Den Hvide Landsby må ikke besudle stedet.
Vi bøjer os aldrig for jer.
Ikke det?
Tsunoda!
Hvad?
Overgiver du dig?
Aldrig! Min kone og datter venter på mig. Jeg vil ikke svigte dem.
Så vil du dø!
Nogen sidste ord?
Jeg er Yabushita, søn af Yasuchika,
barnebarn af Yasuhiro, oldebarn af Yasuomi…
Det var dumt at spørge om sidste ord.
Bare de vidste, de kæmper forgæves.
Vi må få dem til at se tingene fra vores synsvinkel.
Synsvinkel.
Tetsujin, kan du løfte de to bushoer?
Sagtens. Ånder vejer ikke noget.
Løft dem. Vis dem landsbyerne.
Men landsbyerne er…
Åh, nu er jeg med.
-Af sted! -Hvad?
Opsedasse!
Sæt mig ned!
Kig ned.
Jeg vil ikke.
Nej!
Kig ned, eller jeg giver slip.
Den Røde Landsby burde være der. Hvor er den?
Og Den Hvide Landsby er væk.
Nej, ikke væk.
Se godt efter.
Den Hvide Landsby lå der, Den Røde Landsby lå der.
De bilagde striden og voksede sammen
til en stor by.
Den Røde By.
Den Hvide By.
Ingen af delene.
De kalder den Sakura
på grund af de mange kirsebærtræer.
Sakura.
Hvem erobrede dalen?
Ingen.
Ingen vil have dalen.
Ved I hvorfor?
Nej.
Fordi den hjemsøges af en flok irriterende ånder.
Men at tabe slaget vil betyde vanære for min familie.
Hvilken familie? Hvor mange generationer er gået?
Vores slag er glemt.
Vi er glemt.
I er begge vise,
og I må vide, at det vigtige er, at jeres efterkommere lever sammen.
Vi elsker vore landsbyer.
Og vi elsker vore familier.
Det har vi altid haft tilfælles.
Slaget er sluttet med ære.
I skal videre.
Til jeres familier.
Vi løser jer.
Usagi, vi er taknemmelige.
Vi vil hjælpe dig.
Vi hidkalder de faldnes sværd.
Hvert sværd har en retmæssig ejer.
Hvis du er værdig,
har du ret til at bruge din forfars sværd.
Men det er en hån
at røre et sværd, du ikke har ret til.
Så vil sværdene angribe dig.
Du vil dø og være dømt til at hjemsøge stedet for evigt.
Så…
…jeg har kun én chance.
Jeg har smagt mange krigeres blod,
men jeg tørster efter mere.
Jeg vil kæmpe igen!
Frygt mit navn.
Ingen vil glemme den grumme,
den vilde, den ustoppelige
hr. Stikke Stik.
En skarp æg er ikke alt.
Nogle foretrækker et sløvt sværd.
Hvis det er klodsede.
Jeg blev brugt til træsnit.
Engang snittede jeg en flot ugle.
Pilegren, jeg ved, det er dig.
Jeg håber, jeg er dig værdig.
Pilegren!
Du valgte rigtigt.
Held og lykke.
Vent!
Hvis I ser Chiyo, så hils fra mig.
Jeg savner hende og hendes lugt.
Det gør vi.
Vi rejser nu.
Usagi,
slagets knogler er befriet fra deres ånder.
Du har gjort dig fortjent til det.
Engang ville jeg knuse dig, fordi du bekæmpede yokaier.
Men du har bevist, du er yokaiernes ven.
Kan du se, jeg smiler?
Ingen kan se, du smiler, kammerat.
Men det gør jeg.
Jeg smiler bredt.
Jeg kan vist se det lidt.
I ånden, tror jeg.
Værsgo, Spot.
Til minde om mig.
Jeg vil nu drage ud på min færd.
Der må være kommet nye slagmarker til i min tid i ki-stenen.
Det var synd, du var der så længe.
Heldigvis satte du os fri.
Og du skal vide,
at ki-stenen ikke kunne have holdt på os meget længere.
Vores kraft var tiltaget over århundreder,
og snart ville vi have sprængt ki-stenen.
-Hvad? -Umuligt!
Så var det derfor, hun var så mærkelig.
Ved at frigive os, reddede du ki-stenen.
Tak, allesammen.
Jeg drager ud for at se verdens slagmarker.
Jeg ske-letter!
Det er utroligt.
Pilegren. Jeg troede ikke, jeg ville få det at se.
Åh nej. Jeg har vist fået åndesnue.
-Findes det? -Bestemt ikke.
Det er lugten. Gærede sojabønner. Det er Chiyos lugt.
Jeg elsker dig, Chiyo!
Jeg elsker dig!
Spiser du gærede sojabønner?
Ja. Jeg lader hende nyde øjeblikket.
Godt valg.
Tekster af: Henriette Saffron