NETFLIX-SARJA
Kiitos, että nousitte aikaisin. -No…
Se on sen arvoista, jos saamme esi-isäsi miekan.
Mistä löydämme Vaahteranoksan?
Pajunoksan.
Puu kuin puu.
Onneksi en raahannut Kiyokoa mukaan. Toshiko vie sen Pörröponiin.
Onnenmyyrä! Siistiä.
Voisiko Pajunoksa todella leikata Clavisin ki-kivestä?
Vain se on leikannut ki-kiveä. Eikö niin, Tetsujin?
Tetsujin!
On kamalaa herätä, kun pää on jumissa jossakin.
Kukaan ei ymmärrä minua.
Tetsujin. Jos kohtaamme ongelmia,
yritä pysytellä turvassa.
Suojelemme sinua. -Pärjään kyllä.
Olen kaikishi-soturi!
Tietenkin.
Usagi. Miten Pajunoksa kadotettiin?
Perhetarinan mukaan se tapahtui tuhat vuotta sitten.
Miyamoto Usagi pyysi sanansaattajaa viemään miekan perheelleen.
Tämä eksyi taisteluun syrjäisessä laaksossa.
Hän suojeli miekkaa henkensä uhalla ja oli tajuton viikkokausia.
Sillä aikaa miekka katosi samoin kuin muisto taistelupaikasta.
Hän etsi laaksoa loppuelämänsä, mutta ei löytänyt sitä.
Onneksi yksi meistä löytää joka taistelupaikan.
Eikö niin, O-Dokuro? -Katso tokagesi perään. En ole lelu.
Anteeksi. Täplä pitää luista.
Se on Täplän paras piirre, mutta se saa ihastella minua kaukaa!
Lähestymmekö taistelupaikkaa?
Aistin sen olevan lähellä.
Näen torahampaita ja harjaksia. Kuulen teräksen kalskeen.
Se oli Enzan taistelu. Mitä raivokkain taisto.
Ashibasha! Seuraavaksi etelään. Olemme pian perillä.
Miekka löytyy metsien ja vuorten takaa.
TÄPLÄ
Tiedätkö varmasti, minne menemme? -Älä kyseenalaista minua.
Etsin taistelukenttiä jo silloin, kun te luuhautomot opettelitte puhumaan.
Kutsuiko hän meitä luuhautomoiksi?
Sopii minulle, jos saan jatkaa hautomista.
Näettekö kyltit?
Joku ei halua meitä tänne.
Ei väliä. Meidän on löydettävä Pajunoksa.
Ashibasha ei voi kulkea täällä. Se saa odottaa.
Jokin tulee.
Onko täällä jokin historiaryhmä tai…
Ne ovat aaveita!
Jee, aaveita!
Paras lapsuudenystäväni oli aave. Muut väittivät Chiyoa vain hajuksi.
Oliko paras ystäväsi haju? -Miksi kaikki sanovat noin?
Haamut! Tunnetteko Chiyon?
Punainen kyläkö? -Vai Valkoinen?
Ei kumpikaan.
Haloo!
Kuulen maanalaiset luut paremmin täältä.
Ne ovat kuin ilmaa.
Kaikishi-aseet pystyvät niiden aseisiin. Voimme puolustautua.
Tunnetteko Chiyoa? Hän on tosi kiva ja tuoksahtaa.
Tetsujin!
Mitä? -Ette näe minua usein taistelemassa.
Yleensä keskityn pitämään käteni aineellisina.
Aaveiden kanssa ei tarvitse.
Mikset kertonut voivasi taistella noin?
Sanoinhan olevani kaikishi-soturi.
Se ei ole vain arvonimi. Harjoittelin vuosia.
Olet mahtava soturi.
Muistakin voi olla hyötyä harjoituskohteina.
Olet tosi röyhkeä.
Puuttuuko minusta jalouttasi?
Tulin voittamaan enkä hankkimaan ystäviä. -Et tee kumpaakaan.
Olen Yabushita.
Perheeni on palvellut Punaisen kylän lordi Tsunodaa aikojen alusta asti.
Sawaguchi. Taistelen Valkoisen kylän lordi Miyataken puolesta.
Oletko sinä johtaja?
Johdan tieteessä ja kukkien asettelussa. Toisesta puhutaan harvemmin.
Johtajan on valittava puolensa.
Hankalaa. Puhu kanille.
Hänellekö, joka leikkii lelulla?
Oletko tämän armeijan busho?
Suuri busho… Miten ennen esittäydyttiin?
Olen Usagi ja etsin Pajunoksa-miekkaa.
Nämä kaikishi-soturit ovat Murakami Gennosuke sotamailoineen,
nekoninjojen johtaja Chizu,
nukkemestari Kitsune,
ki-kiven vartija Tetsujin,
kauhistuttava luuranko-yokai O-Dokuro,
ja tuo on Täplä.
Tervehdi.
Olen heidän bushonsa.
Hänen täytyy kuulla tarinamme ja valita puolensa.
Sovittu. Minä aloitan.
Minäpäs!
Ei, minä!
Käärme-hämähäkki-korppi.
Yksi, kaksi, kolme!
Käärme syö hämähäkin.
Olen voitokas!
Häpäisin Valkoisen kylän. Sinä aloitat.
Kuuntele tarinamme ja valitse puolesi.
Emme halua. Etsimme vain miekkaa.
Kuuntele tarinamme tai varmistamme, ettet löydä etsimääsi.
Bushot ovat kummitelleet laaksossa tuhat vuotta.
Tiedän, mikä busho on, mutta…
Armeijapäällikkö.
Kiitos.
Teillä on aikaa valita, kunnes tuli palaa loppuun.
Sitten taistelu alkaa.
Olen Punaisesta kylästä.
Se on rauhan ja onnen paikka. Siellä tuuli on suloinen.
Siellä kirsikkapuut kasvavat.
Siellä perheeni on palvellut daimyota sukupolvien ajan.
Siellä puhutaan liikaa. -Tämä on minun tarinani!
Kun kirsikkapuut kukkivat, tyttäreni syntyi.
Annoimme hänelle nimeksi Sakura,
"kirsikankukka".
Sinä vuodenaikana -
Valkoinen kylä hyökkäsi laaksoon, joka kuului meille.
Valehtelet!
Punainen kylä hyökkäsi meidän laaksoomme!
Minä puhun nyt ja sitten sinä. Niin se toimii.
Kuten aioin sanoa,
lordi Tsunoda käski ajaa Valkoisen kylän laaksosta.
Lupasin tehdä niin suojellakseni kyläämme.
Siitä lähtien olemme taistelleet valkoisia vastaan.
Taistelemme joka päivä. Sitten nousemme uudestaan taistelemaan.
Nyt sinä puhut.
Minulla on aavekysymyksiä. Harjaatteko hiukset? Mätänettekö?
Mitä kylvyssä tapahtuu? Sulatteko sinne?
Miten väännätte kättä? Tunnetteko ystäväni Chiyon?
Hän on tosi kiva ja lemahtaa vain hieman…
Ei enää kysymyksiä.
Kuulkaa!
Olin orpo, jonka otti huomaansa lordi Miyatake,
Valkoisen kylän daimyo.
Hän oli kiltti ja opetti minulle kaiken. Minusta tuli vahva ja viisas.
Ainakin vahva.
Suu kiinni!
Kun lordi Miyatake kuuli Punaisen kylän tunkeutuneen laaksoomme,
hän laittoi minut johtoon.
Kuolisin lordi Miyataken puolesta tuhat kertaa.
Jalo Valkoinen kylä vai kiero Punainen kylä?
Valitse puolesi nyt!
Suuret bushot. Taistelu päättyi kauan sitten.
Valetta!
En kuuntele hölynpölyäsi.
Taistelet rinnallani tai kuolet miekkaani.
Haluamme Pajunoksan, emme taistoa. -Olette väärässä paikassa.
Täällä on nimittäin vain taistelua.
Tuli on lähes sammunut.
Valitse puoli tai käymme sinua vastaan.
Nyt!
Punaisen kylän puolesta! -Valkoisen kylän!
Älkää, bushot. Kyliä ei ole enää.
Valetta!
Punainen kylä seisoo ikuisesti!
Kitsune!
Mitä se oli?
Todella iso sudenkorento.
Valkoinen kylä pitää eliminoida. Laakso on meidän.
Punainen kylä ei saastuta tätä paikkaa.
Emme koskaan kumarra teille.
Ettekö?
Lordi Tsunoda! -Mitä?
Antaudutko?
En ikinä! Vaimoni ja tyttäreni odottavat minua.
En petä heitä.
Sitten kuolet!
Onko viimeisiä sanoja? -Olen Yabushita, Yasuchikan poika,
Yasuhiron pojanpoika, Yasuomin pojanpojanpoika…
Ei olisi pitänyt kysyä.
Ei ole mitään taistelun arvoista.
Heidän pitää nähdä asiat meidän näkökulmastamme.
Näkökulmasta…
Tetsujin, voitko nostaa nuo bushot?
Toki. Aaveet eivät paina mitään.
Nosta heidät. Näytä kylät.
Mutta heidän kylänsä… Nyt tajuan.
Nyt mentiin! -Mitä?
Uppistakeikkaa!
Päästä irti!
Katsokaa.
En halua!
Ei!
Katsokaa tai pudotan teidät.
Punaisen kylän pitäisi näkyä. Missä se on? -Valkoinen kylä on poissa.
Ei poissa.
Katsokaa tarkkaan.
Valkoinen kylä oli tuolla ja Punainen tuolla.
Aikaa myöten ne unohtivat kaunat ja kasvoivat suureksi kaupungiksi.
Punainen kaupunki.
Valkoinen kaupunki!
Ei kumpikaan.
Sen nimi on Sakurakaupunki sen kirsikkapuiden takia.
Sakura.
Kuka valloitti laakson?
Ei kukaan. Kukaan ei halua laaksoa.
Tiedättekö miksi? -Emme.
Koska ärsyttävät aaveet kummittelevat siellä.
Taistelun häviäminen häpäisisi perheeni. -Minkä perheen?
On kulunut monta sukupolvea. Taisto on unohdettu.
Meidät on unohdettu. -Olette viisaita bushoja.
Tärkeintä on, että jälkeläisenne löysivät onnen.
Rakastamme kyliämme.
Ja me rakastamme perheitämme.
Se on aina yhdistänyt meitä.
Taistelu päättyi kunniallisesti. -On aika lähteä.
Perheidenne luo.
Vapautamme teidät.
Usagi. Kiitämme sinua.
Haluamme auttaa sinua.
Kutsumme kaatuneiden miekat.
Varo. Jokaisella miekalla on omistaja.
Jos olet kelvollinen,
sinulla on oikeus käyttää esi-isäsi miekkaa.
Olisi vakava rikos koskea miekkaan, johon ei ole oikeutta.
Miekat hyökkäisivät heti.
Kuolisit ja joutuisit kummittelemaan täällä ikuisesti.
Joten…
On vain yksi tilaisuus.
Olen juonut monien sotureiden verta,
mutta janoan lisää.
Käyn taas sotaa!
Pelkää nimeäni.
Kukaan ei unohda kamalaa,
raivokasta, pysäyttämätöntä,
herra Pisteliästä.
Terävyys ei ole kaikki kaikessa.
Jotkut soturit pitävät tylpästä miekasta.
Kömpelöt esimerkiksi.
Minulla vuoleskeltiin.
Kerran veistin todella siistin pöllön.
Pajunoksa. Sinä se olet.
Toivon, että olen kelvollinen.
Pajunoksa!
Valitsit hyvin.
Onnea matkaan.
Odottakaa!
Jos näette ystäväni Chiyon, sanokaa hei. Kaipaan häntä ja hänen hajuaan.
Me sanomme.
Lähdemme nyt.
Usagi.
Tämän taistelun luut ovat nyt vapautuneet hengistään.
Olet ollut kunniallinen ja ansaitset tämän.
Kerran yritin tuhota sinut, koska taistelit yokaita vastaan,
mutta olet todistanut olevasi yokain ystävä.
Näkeekö, että hymyilen?
Kukaan ei tiedä, milloin hymyilet.
Minä hymyilen. Hymyilen kovasti.
Voin ehkä nähdä sen. Ikään kuin hengessä.
Tässä, Täplä. Muisto minusta.
Lähden nyt vaeltamaan maailmalle.
On tullut uusia taistelukenttiä ki-kiveen joutumiseni jälkeen.
Anteeksi, että olit siellä niin kauan. -Onneksi vapautit meidät.
Sinun on hyvä tietää, ettei ki-kivi olisi voinut pidätellä yokaita kauemmin.
Energiamme oli kasvanut vuosisatoja, ja pian olisimme räjäyttäneet ki-kiven.
Mitä? -Eikä!
Ei ihme, että se käyttäytyi oudosti.
Vapauttamalla meidät pelastit ki-kiven.
Kiitos kaikille. Lähden katsomaan maailman taistelukenttiä.
Luulemiin!
Uskomatonta.
Pajunoksa. Esi-isäni miekka. En uskonut näkeväni sitä.
Voi ei. Sain haamunuhan.
Onko sellaista? -Ei todellakaan.
Tuo haju! Käyneitä soijapapuja. Chiyon haju.
Rakastan sinua, Chiyo!
Rakastan sinua!
Syötkö käyneitä soijapapuja?
Annan hänen nauttia tästä hetkestä. -Hyvä päätös.
Tekstitys: Petra Rock