‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫תודה שהתעוררתם מוקדם.‬ ‫-ובכן…‬
‫אני מניח שזה יהיה שווה את זה‬ ‫אם נשיג את החרב של אבותיך.‬
‫אז איפה נמצא את ענף המייפל הזה?‬
‫ענף-ערבה.‬
‫ידעתי שזה משהו שקשור לעץ.‬
‫אני שמחה שלא גררתי את קיוקו איתנו.‬
‫טושיקו לוקחת אותה ל"פוני הפלומתי".‬
‫יש לה מזל! ממש מגניב.‬
‫אתה חושב שענף-ערבה‬ ‫יכולה באמת לחתוך את הקלאביס מאבן הצ'י?‬
‫זה הדבר היחיד שאי פעם‬ ‫חתך את אבן הצ'י. נכון, טטסוג'ין?‬
‫טטסוג'ין?‬
‫אתם לא שונאים להתעורר‬ ‫עם הראש תקוע בתוך משהו?‬
‫אף אחד לא מבין אותי.‬
‫טטסוג'ין, אם ניתקל בצרות‬ ‫במקום אליו נגיע,‬
‫תישאר מאחורינו ונסה לא להיפגע.‬
‫נגן עליך.‬ ‫-אני יכול לדאוג לעצמי.‬
‫אני לוחם קאיקישי!‬
‫כמובן.‬
‫אוסאגי, איך ענף-ערבה הלכה לאיבוד?‬
‫טוב, לפי האגדות המשפחתיות,‬ ‫זה קרה לפני אלף שנים.‬
‫מיאמוטו אוסאגי נתן את ענף-ערבה לשליח‬
‫שייקח אותה למשפחתו.‬
‫השליח נקלע לקרב ענק בעמק מבודד.‬
‫הוא ניסה להגן על ענף-ערבה וכמעט מת.‬
‫הוא לא חזר להכרה במשך שבועות.‬
‫עד אז, החרב נעלמה,‬
‫וכך גם הזיכרון שלו לגבי מקום הקרב.‬
‫אומרים שהוא חיפש את העמק עד סוף ימיו,‬
‫אבל מעולם לא הצליח למצוא אותו.‬
‫אבל עכשיו, יש לנו מישהו שיכול למצוא‬ ‫כל קרב שקרה אי פעם.‬
‫נכון, או-דוקורו?‬ ‫-בבקשה שלוט בטוקאגה שלך.‬
‫אני לא צעצוע.‬
‫סליחה. ספוט אוהב עצמות.‬
‫זו התכונה הטובה ביותר שלו,‬
‫אבל הלוואי שהוא היה מעריץ אותי מרחוק!‬
‫אנחנו מתקרבים לשדה הקרב?‬
‫אני מרגיש שזה קרוב.‬
‫אני רואה חטים ורעמות.‬ ‫אני שומע את התנגשות הפלדה.‬
‫זה היה קרב אנזה.‬
‫ואיזה קרב אכזרי זה היה.‬
‫אשיבאשה, סע דרומה בצומת הבא.‬
‫נגיע לשם בקרוב.‬
‫אחרי היערות וההרים, שם החרב תהיה.‬
‫- אוסאגי -‬
‫- צ'יזו -‬
‫- גן -‬
‫- קיטסונה -‬
‫- ספוט -‬
‫אתה בטוח שאתה יודע לאן אתה הולך?‬
‫אל תפקפק בי.‬
‫אני מאתר שדות קרב‬
‫עוד לפני שמדגרת העצמות שלכם פיתחו שפה.‬
‫הוא קרא לנו עכשיו מדגרת עצמות?‬
‫כל עוד אוכל להמשיך לדגור עליהן, ‬ ‫זה בסדר.‬
‫רואים את התמרורים האלה?‬
‫נראה לי שמישהו לא רוצה שניסע מכאן.‬
‫זה לא משנה. עלינו למצוא‬ ‫את ענף-ערבה בכל מחיר.‬
‫האשיבאשה לא מסוגל להתמודד עם הקרקע הזו.‬ ‫הוא יחכה לנו בכביש.‬
‫משהו מתקרב.‬
‫האם יש כאן קבוצת שחזור היסטורי או… ‬
‫אלה רוחות רפאים!‬
‫יופי, הם רוחות רפאים!‬
‫כשהייתי בת 4,‬ ‫חברתי הטובה הייתה רוח רפאים.‬
‫קראתי לה צ'יו, אבל כולם אמרו שהיא רק ריח.‬
‫החברה הכי טובה שלך הייתה ריח?‬
‫למה כולם אומרים את זה?‬
‫שלום, רוחות רפאים! מכירים את צ'יו?‬
‫הכפר האדום?‬
‫או הכפר הלבן?‬
‫אף אחד מהם?‬
‫שלום?‬
‫אני יכול לשמוע את העצמות התת-קרקעיות‬ ‫יותר טוב מכאן.‬
‫זה כמו להילחם באוויר.‬
‫נשק קאיקישי יכול ליצור קשר‬ ‫עם כלי הנשק שלהם.‬
‫לפחות נוכל להגן על עצמנו.‬
‫מישהו מכם מכיר את צ'יו?‬
‫היא ממש נחמדה. עם ריח חזק.‬
‫טטסוג'ין!‬
‫מה?‬
‫אתם לא רואים אותי נלחם הרבה.‬
‫בדרך כלל זה קשה, כי עליי להתרכז‬ ‫כדי להשתמש בידיים,‬
‫אבל עם רוחות, אני לא חייב.‬
‫טטסוג'ין, למה לא אמרת לנו‬ ‫שאתה יכול להילחם ככה?‬
‫איזה חלק ב"לוחם קאיקישי" לא הבנת?‬
‫זה לא רק תואר.‬
‫התאמנתי במשך שנים.‬
‫אתה לוחם אדיר.‬
‫כל השאר עשויים להועיל.‬
‫לאימון מטרות.‬
‫למה את כל כך חצופה?‬
‫האם חסר לי העידון האצילי שלך?‬
‫אני כאן כדי לנצח. לא להכיר חברים.‬
‫ולא תעשי אף אחד מהם.‬
‫אני יאבושיטה.‬
‫משפחתי משרתת את לורד צונודה‬ ‫מהכפר האדום‬
‫מאז ומעולם.‬
‫אני סוואגוצ'י.‬
‫אני נלחמת למען לורד מיאטקה‬ ‫ולמען הכפר הלבן.‬
‫אתה, אתה המנהיג?‬
‫כן, בענייני מדע או סידור פרחים.‬
‫למרות שהאפשרות השנייה לא צצה כמעט.‬
‫על המנהיג לבחור צד בקרב שלנו.‬
‫זה נשמע קשה. דבר עם הארנב.‬
‫הוא? זה שנלחם עם צעצוע של ילדים?‬
‫אתה הבושו של הצבא הזה?‬
‫בושו אדיר…‬
‫איך אציג את עצמי כמו שעשו פעם?‬
‫אני אוסאגי, ואני מחפש את החרב, ענף-ערבה.‬
‫לוחמי הקאיקישי האלה הם‬
‫מוראקאמי גנסוקה, מנהיג מועדוני המלחמה,‬
‫צ'יזו, מנהיגת הנקו-נינג'ה,‬
‫קיצונה, אדונית הבובות,‬
‫טטסוג'ין, שומר אבן הצ'י,‬
‫או-דוקורו, שלד היוקאי המפחיד,‬
‫וזה ספוט.‬
‫תגיד שלום, ספוט.‬
‫אני הבושו שלהם, בטח.‬
‫עליו לשמוע את הסיפורים שלנו ולבחור צד.‬
‫מוסכם. אני אתחיל.‬
‫אני אתחיל!‬
‫לא, אני!‬
‫בוא נעשה נחש, עכביש, עורב.‬
‫אחת, שתיים, שלוש!‬
‫נחש אוכל עכביש.‬
‫אני מנצח!‬
‫המטתי בושה על הכפר הלבן. תתחיל.‬
‫בואו, תשמעו את הסיפורים שלנו ותבחרו צד.‬
‫אנחנו לא רוצים לבחור צד.‬ ‫אנחנו רק מחפשים חרב.‬
‫תשמע את הסיפורים שלנו‬
‫או שנוודא שלעולם לא תמצא את מבוקשך.‬
‫שני הבושו האלה בטח רודפים‬ ‫את העמק הזה כבר אלף שנים.‬
‫טוב, ברור שאני יודעת מה זה בושו, אבל… ‬
‫זה מנהיג צבאי.‬
‫תודה.‬
‫יש לך זמן לבחור עד שהמדורה תדעך.‬
‫ואז הקרב יחל.‬
‫אני מהכפר האדום.‬
‫זה מקום של שלום ואושר.‬
‫שם, הרוח נעימה.‬
‫שם, עצי הדובדבן גדלים.‬
‫שם, המשפחה שלי שירתה את הדאימיו‬ ‫במשך דורות.‬
‫שם, האנשים מדברים יותר מדי.‬
‫זה הסיפור שלי!‬
‫כשעצי הדובדבן פרחו, בתי נולדה,‬
‫אז קראנו לה סאקורה,‬
‫"פריחת הדובדבן".‬
‫ובעונה ההיא‬
‫הכפר הלבן פלש לעמק הזה, שהוא שלנו כחוק.‬
‫אתה משקר!‬
‫הכפר האדום פלש לעמק הזה, שהוא שלנו כחוק!‬
‫אני מדבר עכשיו, ואז את תדברי.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫כפי שאמרתי,‬
‫לורד צונודה ציווה שנבריח‬ ‫את הכפר הלבן מהעמק.‬
‫נשבעתי לעשות זאת כדי להגן על הכפר שלנו.‬
‫מאז, נלחמנו בכפר הלבן בעמק הזה.‬
‫בכל יום אנחנו נלחמים.‬
‫ואז למוחרת, אנחנו קמים להילחם מחדש.‬
‫עכשיו תדברי.‬
‫כן, יש לי כמה שאלות על רוחות.‬
‫אתם מברישים את השיער?‬ ‫אתם אוכלים? אתם נרקבים?‬
‫מה קורה כשאתם מתקלחים?‬ ‫אם תשתמשו בפצצת אמבט, תמסו?‬
‫מה קורה כשאתם עושים הורדות ידיים?‬ ‫פגשתם פעם את החברה שלי, צ'יו?‬
‫היא ממש נחמדה, והיא אולי ריח,‬ ‫אבל כנראה שלא, אז… ‬
‫זו הייתה טעות לאפשר שאלות.‬
‫תקשיבו לי עכשיו!‬
‫הייתי יתומה, לורד מיאטקה לקח אותי אליו,‬
‫דאימיו מהכפר הלבן.‬
‫הוא היה אדיב. הוא לימד אותי ‬ ‫כל מה שהוא ידע. התחזקתי וחכמתי.‬
‫חזקה, בכל מקרה.‬
‫תסתום את הפה!‬
‫כשלורד מיאטקה שמע‬ ‫שהכפר האדום פלש לעמק שלנו,‬
‫הוא בחר בי להוביל את הקרב.‬
‫הייתי מתה למען לורד מיאטקה אלף פעמים.‬
‫אז הכפר הלבן האצילי או הכפר האדום השטני?‬
‫תבחר את הצד שלך עכשיו!‬
‫בושו נהדרים, הקרב שנלחמתם בו הסתיים מזמן.‬
‫שקרים!‬
‫לא אקשיב לשטויות שלך.‬
‫אתה תילחם לצידי, או שתאבד בחרבי.‬
‫אנחנו רוצים את ענף-ערבה. לא להילחם.‬
‫אז אתם במקום הלא נכון.‬
‫כי כאן אין דבר מלבד לחימה.‬
‫האש כמעט כבתה.‬
‫תבחרו צד, או שכולנו נהיה נגדכם.‬
‫עכשיו!‬
‫בשביל הכפר האדום!‬
‫בשביל הכפר הלבן!‬
‫בושו, אל תעשו את זה.‬ ‫הכפר האדום והכפר הלבן נעלמו מזמן.‬
‫שקרים!‬
‫הכפר האדום יעמוד לנצח!‬
‫קיטסונה!‬
‫מה זה היה?‬
‫שפירית ממש גדולה.‬
‫יש לחסל את הכפר הלבן. העמק הזה שלנו.‬
‫לא ניתן לכפר האדום לטמא את המקום הזה.‬
‫לעולם לא נשתחווה לך.‬
‫לא?‬
‫לורד צונודה!‬
‫מה?‬
‫אתה נכנע?‬
‫לעולם לא! אשתי ובתי מחכות לי בבית.‬
‫לא אאכזב אותן.‬
‫אז אתה תמות!‬
‫מילים אחרונות?‬
‫אני יאבושיטה, בנו של יאסוצ'יקה,‬
‫נכדו של יאשוהירו, נינו של יאסואומי…‬
‫זו הייתה טעות לבקש מילים אחרונות.‬
‫אילו רק הם היו יודעים‬ ‫שלא נותר על מה להילחם.‬
‫אני יודע. הם צריכים לראות דברים‬ ‫מנקודת המבט שלנו.‬
‫נקודת מבט.‬
‫טטסוג'ין, תוכל להרים‬ ‫את שני הבושו האלה?‬
‫בטח. לרוחות רפאים אין משקל.‬
‫הרם אותם. תראה להם את הכפרים שלהם.‬
‫אבל הכפרים שלהם… ‬
‫הבנתי.‬
‫קדימה!‬ ‫-מה?‬
‫אופס!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫תסתכלו למטה.‬
‫אני לא רוצה!‬
‫לא!‬
‫תסתכלו למטה או שאפיל את שניכם.‬
‫הכפר האדום. הוא אמור להיות שם.‬
‫איפה הוא?‬
‫והכפר הלבן נעלם.‬
‫לא, לא נעלם.‬
‫תסתכלו טוב יותר.‬
‫הכפר הלבן היה פעם שם,‬ ‫והכפר האדום היה פעם שם.‬
‫עם הזמן, הם הניחו בצד את חילוקי הדעות שלהם‬
‫והפכו יחד לעיר נהדרת.‬
‫העיר האדומה.‬
‫העיר הלבנה!‬
‫אף אחד מהם.‬
‫קוראים לה העיר סאקורה,‬
‫בגלל עצי הדובדבן הרבים‬ ‫שפורחים בעונה זו של השנה.‬
‫סאקורה.‬
‫אבל מי כבש את העמק?‬
‫אף אחד. אף אחד לא רוצה את העמק.‬
‫אתם יודעים למה?‬
‫לא.‬
‫כי הוא רדוף על ידי חבורת רוחות מעצבנות.‬
‫אבל ההפסד בקרב הזה יכפיש את משפחתי.‬
‫איזו משפחה?‬
‫כמה דורות עברו?‬
‫הקרב שלנו נשכח.‬
‫אנחנו נשכחנו.‬
‫שניכם בושו חכמים,‬
‫ועליכם לדעת שהדבר החשוב הוא‬
‫שהצאצאים שלכם מצאו דרך‬ ‫ששני הצדדים יהיו מאושרים.‬
‫שנינו אוהבים את הכפרים שלנו.‬
‫ואנחנו אוהבים את המשפחות שלנו.‬
‫תמיד היה לנו את זה במשותף.‬
‫הקרב הסתיים בכבוד.‬
‫הגיע הזמן להמשיך הלאה.‬
‫להיות עם המשפחות שלכם.‬
‫אנחנו משחררים אתכם.‬
‫אוסאגי, אנחנו אסירי תודה.‬
‫אנחנו רוצים לעזור לך במסע שלך.‬
‫אנחנו מזמנים את חרבות הנופלים.‬
‫תיזהר. לכל חרב יש בעלים חוקיים.‬
‫אם אתה ראוי,‬
‫יש לך זכות להניף את חרבו של אבותיך.‬
‫אבל זו תהיה עבירה חמורה‬
‫אם תיגע בכל חרב שאין לך זכות לגעת בה.‬
‫כל החרבות יתקפו אותך בבת אחת.‬
‫אתה תמות‬ ‫ותהיה מקולל לרדוף את המקום הזה לנצח.‬
‫אז…‬
‫יש לי רק הזדמנות אחת.‬
‫שתיתי דם של לוחמים רבים,‬
‫אבל אני צמאה לעוד.‬
‫אני אפתח שוב במלחמה!‬
‫תפחד מהשם שלי.‬
‫אף אחד לא ישכח את מר דוקר,‬
‫הנורא, האכזרי‬
‫והבלתי מנוצח.‬
‫קצה חד הוא לא הכול.‬
‫יש לוחמים שמעדיפים חרב קהה.‬
‫אם הם מגושמים.‬
‫השתמשו בי בעיקר לגילוף.‬
‫פעם אחת גילפתי ינשוף ממש מגניב.‬
‫ענף-ערבה, אני יודע שזו את.‬
‫אני רק מקווה שאני ראוי לאחוז בך.‬
‫ענף-ערבה!‬
‫בחרת היטב.‬
‫בהצלחה לך.‬
‫היי, רגע!‬
‫אם תראו את החברה שלי, צ'יו, תגידו שלום.‬
‫אני מתגעגעת אליה ולריח שלה.‬
‫נעשה זאת.‬
‫נלך עכשיו.‬
‫אוסאגי,‬
‫עצמות הקרב הזה משוחררות עכשיו מרוחותיהן.‬
‫היית הגון,‬
‫וזה מגיע לך.‬
‫פעם ניסיתי להשמיד אותך כי היית לוחם יוקאי,‬
‫אבל הוכחת את עצמך כחבר יוקאי.‬
‫אתה יכול לראות שאני מחייך?‬
‫אף אחד לא יודע מתי אתה מחייך, חבר.‬
‫טוב, אז אני מחייך.‬
‫אני מחייך מאוד.‬
‫אני אולי יכול לראות את זה.‬
‫ברוח, אני מניח.‬
‫בבקשה, ספוט.‬
‫משהו שיעזור לך לזכור אותי.‬
‫אני אעזוב עכשיו כדי לטייל בכדור הארץ.‬
‫בטח יש הרבה שדות קרב חדשים‬
‫שאוכל לבקר בהם‬ ‫מאז שהוכנסתי לאבן הצ'י.‬
‫סליחה שהיית שם זמן רב כל כך.‬
‫למרבה המזל, שחררת אותנו.‬
‫ואתה צריך לדעת, אוסאגי,‬
‫שאבן הצ'י לא הייתה יכולה להחזיק‬ ‫ביוקאי עוד זמן רב.‬
‫האנרגיה שלנו הצטברה במשך מאות שנים,‬
‫ועמדנו לפרק את אבן הצ'י לגזרים.‬
‫מה?‬ ‫-אין מצב!‬
‫לא פלא שהיא התנהגה מוזר כל כך.‬
‫כששחררת אותנו, הצלת את אבן הצ'י.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫אני יוצא לבקר בשדות הקרב בעולם.‬
‫זהו עצם העניין!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫ענף-ערבה. החרב של אבי הקדמון.‬ ‫מעולם לא חשבתי שאראה אותה.‬
‫לא. אני חושב שאני סובל מנזלת רוחות.‬
‫יש דבר כזה?‬ ‫-בהחלט אין דבר כזה.‬
‫זה הריח.‬
‫פולי סויה מותססים.‬
‫זה הריח של צ'יו.‬
‫אני אוהבת אותך, צ'יו!‬
‫אני אוהבת אותך!‬
‫את אוכלת פולי סויה מותססים?‬
‫כן, אני אאפשר לה את הרגע הזה.‬
‫רעיון טוב.‬
‫תרגום כתוביות: יפעת גריצמן‬