–Vad är de här till? –Jag kan inte begrava någon som lever.
Klarade han sig?
–Det var som fan. –Han är inte där, utan hos sheriffen.
Det var som fan.
Du lever.
Vad i hela fridens namn hände därute?
Jänkarnas kulor.
De försökte döda oss.
Det finns inga jänkare här.
Hur länge drev du runt skadad därute?
Svårt att säga.
Jag vet inte hur länge du hade legat där när jag hittade dig.
Men det var tur att jag gjorde det. Jag hann före prärievargarna.
Kan du ta mig härifrån?
Jag antar att jag kan prata med sheriffen.
Kan du berätta vilket slag du deltog i?
Vi fick jänkarna på flykt.
Det är ett som är säkert.
De visste inte vad de skulle ta sig till.
Var kommer du ifrån, soldat?
San Antonio.
San Antonio? Jisses.
Du är långt hemifrån.
Okej, jag ska se om vi får ut dig härifrån och kan jag det...
...så ska du få lite pengar så du kan ta ett tåg till Vicksburg.
Därifrån kan du...
–...ta en diligens till Texas. –Tack ska du ha.
När du kommer hem får du berätta att Jeff Davies behöver fler av er
om han ska vinna kriget.
Då så. Vänta här.
San Antonio, Texas
Ge mig två.
Varsågod.
–God morgon, Huck. –Vad vill du ha, Jim?
–Whisky. –Rye?
–Bourbon. –Du är en sann irländare.
Skål.
Tjena.
En stor whisky.
Varsågod.
–Skål. –Skål.
Har du permission?
Ja, från att vara nykter.
Jag menade från armén.
Det är jag färdig med.
Är du invalid?
Nej.
Jag fick några av jänkarnas kulor i mig och skadade benet för några år sen.
Ska du låta det hindra dig? Jänkarnas kulor?
Grabbarna i norr gör bara vad de blivit tillsagda. Det är inget personligt.
Vad fan är det för fel på folk?
Du har ingen stake, det är allt. Gamle Jeff Davies och general Lee
behöver varenda duglig man om vi ska vinna det här.
Jäklar alltså...
Om du är så ivrig att slåss, ta ett gevär och far österut.
Det skulle jag om jag inte vore plattfotad. De låter mig nog inte ens...
Vet du vad? – Tror du på honom? Han är rädd för att slåss.
Jag har inget otalt med dig.
Men tror du att jag återvänder för att bli skjuten, så att en plantageägare
kan äga fler slavar?
Hädelse! Förbannad hädelse! Hur vågar du tala så om ditt hemland?!
Stick.
Annars avslutar jag det här. Förstått?
Ta det lugnt, grabbar.
Om ni vill döda varandra så får ni göra upp därute.
Ledsen, Huck.
Det förbannade kriget har splittrat oss.
Det verkar så.
Inte för att förvärra det hela, men jag hörde att en man som heter Beauregard
–kom hit igår kväll. –Det låter bekant.
Arliss Beauregard. Han tog in på värdshuset.
Enligt honom går det rykten om att Lee kanske tänker kapitulera.
–Kapitulera? –Ja.
Han är visst här för att rekrytera soldater från Texas.
Han vill säkert ha finansiering ifall Lee ger upp.
–Tack för informationen. –Inga problem.
–Jag måste hålla låg profil. –Vi ses.
–Buenas noches. Como estás? –Buenas noches mi amigo.
Estoy bien. Gracias.
–Jag hör att din spanska förbättrats. –Jag försöker.
Jag vet inte hur ni mexikaner gör det. Vad önskas?
En cerveza och en bourbon, tack.
Ni kan ta det där bordet.
–Jag är så törstig. –Jag med.
–Varsågoda. En öl och en bourbon. –Gracias, mi amigo.
–Hej, miss Marisol. Hur mår ni idag? –Bra, tack för att ni frågar.
–Så vad för er till San Antonio? –Saker till ranchen, mediciner till korna.
Finner ni inte det i Lorado?
God kväll.
Vad ska man behöva göra för att få sig en vettig drink här i stan?
–Vad önskas? –Bourbon, tack.
–Hoppas att ni tyckte om ert rum. –Ja, tack.
Jag tänkte leta efter frivilliga idag.
Var finner jag män att värva i er fina stad?
Frivilliga?
Ja. Starka män som vill slåss mot nordsidan.
Jag visste inte att det var en brist.
Om Lee kapitulerar måste vi alla finansiera kriget mot nordsidan.
Faktum är att jag drar runt i Texas nu för att hitta unga män som vill värvas.
Södern... Du vet, södern har alltid varit underlägsen.
Tja, vi kanske inte är lika utvecklade som i norr,
men vi har anda! Ursäkta, men vad sa ni att ni hette?
Ramiro Garza. Och det här är min dotter Marisol.
Trevligt att råkas.
Arliss Beauregard till er tjänst.
–Så ni finansierar en armé? –Om Lee skulle fly.
Men låt oss hoppas att det inte blir så.
Min dotter och jag spenderar natten här, så låt oss träffas senare ikväll
och diskutera vad ni behöver privat.
Nåväl.
–Ska vi säga klockan tio? –Tills dess.
Tills dess. God kväll, sir.
Min dam.
Ursäkta mig.
–God kväll. –Kan ni hjälpa mig att hitta hit?
Jag kan ta er dit imorgon bitti.
Tack.
Den där mannen i baren.
Vem var han?
Något med Beauregard.
Vad ville han?
Han nämnde kriget.
Om att hitta unga män.
–Att värva? –Jag tror det.
Han sa något om Lee och om att kriget skulle ta slut.
Och ni? Vad tycker ni om amerikanerna och deras krig?
Jag har svårt att förstå vitsen med ordet "inbördeskrig".
Det verkliga problemet är synden.
Människor försöker alltid döda varandra.
–Hört talas om Kain och Abel? –I Bibeln.
Vi är ett stukat folk.
Livet...
Frihet...
Ord som inte betyder något om man inte står upp för dem.
Thomas Jefferson?
Ja, det stämmer.
Du är påläst.
Självklart.
Inte meningen att vara ohövlig.
Men med tanke på att du är mexikanska så kan du mycket om vår historia.
Dessa ord...
Hur kan de inte betyda något om amerikaner dödar varandra för dem?
De har olika sätt att göra det på bara.
Söderns lycka finns i slavhandeln och...
Tja... De offrar hellre människor för egen vinnings skull.
Men nordsidan införde inte slavarna heller.
Hebréerna i Egypten.
Los Indios. Españoles.
Ingens händer är rena.
Du kan också din historia.
För att gå vidare måste man förstå det förflutna.
Jag ger dig listan imorgon bitti.
–Muchas gracias. –De nada.
Mina herrar. Tuppen gal tidigt så här års. Jag går och lägger mig.
–God natt, sir. –Välkommen till San Antonio.
–Buenas noches. –Buenas noches.
Han är för gammal.
Ja... Du vet, de blåklädda svinen.
Alla de förbannade jänkarna ovanför Mason-Dixon
visade sig vara mycket mer uthålliga än vi först trodde.
Södern behöver pengar. Pengar och vapen.
Ska vi upprätthålla vår livsstil måste alla dra sitt strå till stacken
under resten av kriget.
Jag antar att värvningarna inte går som planerat?
Ingen vill kriga för Lee. Det går rykten om att han viftar med vit flagg.
Att våra förnödenheter minskar.
Jag menar, vem vill stå på förlorarsidan?
Ja, säg det.
Vore det fel om kriget tog slut? Bröder mot bröder är ohållbart.
Det är att bespotta konfederationen.
Förlåt mig. Det var otrevligt och onödigt.
Men min passion är densamma som min lösning.
Låt oss prata om avkastningen på investeringen.
När vi vunnit kriget mot nordsidan får ni tio gånger pengarna tillbaka.
Guld, arbetarskatter, vad ni än önskar. Ni plöjer in pengar och plöjer ut dem.
–Hur mycket? –Tusen dollar i månaden fram till jul.
Tusen dollar? Och vad får er att tro att jag har sådana pengar?
Mr Garza.
När en man som ni kommer till stan...
...får det en person som jag att göra efterforskningar i hans förflutna.
Jag vet allt om ranchen i Lorado.
Era sockerrörsfält. Hur framgångsrik ni varit...
...trots oroligheterna i Mexiko.
Ni får på er till imorgon att tänka över mitt erbjudande.
Och om jag vägrar?
Det vore väldigt dumdristigt av er...
...mr Garza.
Jag kan ta beslutet direkt.
Jag tänker inte låta mig tvingas in i ert krig.
Leta upp någon annan finansiär som hjälper er att döda era bröder i norr.
För den finansiären är inte jag.
God natt.
–Ge mig en vecka, så är jag klar. –Visst. Tack ska du ha.
Marisol! Marisol! Donde está?
–Har ni sett min dotter Marisol Garza? –Nej, vi har inte sett någon.
Har ni sett min dotter Marisol Garza?
Hon kom förbi igår... och gav mig en lista på mediciner.
–Allt väl? –Hon var inte på hotellet när jag vaknade.
–Och i damaffären? –Jag har letat överallt.
Du kanske borde kolla upp mannen som kom till stan igår. Han som bodde på hotellet.
Arliss?
Enligt min erfarenhet kommer en sån typ till stan av två anledningar.
Som är?
–Gissa. –Han ville ha pengar till sin armé.
Han såg inte ut som någon general.
Den enda jag inte frågat är cantineron på saloonen.
Huck?
Han kanske vet något.
Du har fått tillräckligt. Stick nu.
–Har du sett min dotter Marisol Garza? –Nej!
Señor Garza. Är allt som det ska? Ni ser ut att ha sett ett spöke.
–Marisol är borta. –Borta?
Ingen har sett henne.
Var är krigshetsaren som kom hit igår?
Major Beauregard.
Sist jag såg honom var när jag stängde för kvällen.
–Var då? –Han gick in på hotellet.
Han hyrde ett rum precis som ni. Jag tänkte inte mer på det.
Hotellet.
Ge mig inte den där minen, Huck.
Vad sa Beauregard när du sa att du inte tänkte finansiera honom?
Inte mycket.
Träffade han din dotter? Då visste han att hon var med dig.
Sí.
–Han tog säkert med sig henne. –Men varför?
–För en lösensumma. –Lösensumma?
Tänk. Hon är försvunnen.
–Är hennes saker kvar på rummet? –Ja.
Jag lovar att de säger att han lämnade hotellet tidigt i morse.
Dime. Vad ska jag göra?
Det beror på. Stanna här och vänta. Eller åk hem till Mexiko
–och hoppas att han hittar dig. –Nej.
Jag kan betala någon för att leta upp och döda honom!
Det är ett alternativ.
Jag behöver ett gäng, eller en prisjägare.
Det blir svårt i den här stan.
Lobbock är nog bäst för det.
–Du kan göra det. –Jag? Nej.
–Jag gör inte sånt längre. –Jag betalar tiotusen i guld.
Snälla, ta Marisol tillbaka.
Tänk på det. Vill du ha en egen ranch? Mark?
Allt! Jag håller mitt ord.
Du har pengar för resten av ditt liv. Hämta tillbaka min dotter...
...så får du se att jag talar sanning.
Jag kan inte, jag är ledsen.
Lycka till.
Vad är det med dig?
Fort, ge mig en bourbon innan jag gör nåt dumt.
Är det inte lite tidigt, även för dig?
Du vet väl att du ska hjälpa den där mannen att hitta sin dotter?
Jag kan inte. Jag lovade mig själv att aldrig döda igen.
Vem har sagt att du måste döda?
Det går inte att diskutera med såna som Beauregard.
Ännu större skäl till att stoppa honom innan han skadar någon annan.
–Tänk om jag inte hittar henne? –Då finns det alltid en uniform till dig.
Jag kom hit för att börja om på nytt.
Och leva ett fridfullt liv.
Tja, du vet vad man säger om folk som ska börja om på nytt.
Det är något bra. Men det kan skrämma en när man inser vad man upptäcker på vägen.
Jag gör det.
Tiotusen, inte ett öre mindre.
Självklart. Jag håller mitt ord.
Jag sticker till min ranch och packar ihop några saker.
Jag drar så fort det ljusnar. Jag ska göra allt jag kan för att hämta tillbaka henne.
Jag ber dig. Hämta tillbaka min mijita.
Men jag dödar inte Arliss utan ett gott skäl.
Om han rör ett hårstrå på hennes huvud...
–Det är ett gott skäl. –Jag kan be mina vaqueros följa med dig.
Nej, det är bäst att jag gör det själv.
Dessutom vet jag inte hur länge jag blir borta.
Leta i så fall upp mig innan du drar, så ska du få hälften som förskott.
Hämta min dotter bara.
Du kommer aldrig undan med det här.
–Det säger du? –Min far skickar ut sina vaqueros
–och när de hittar dig... –"När" är nyckelordet i din mening.
–Vad tänker du göra med mig? –Just nu?
Ingenting.
Men se här. Det är en lösensumma jag tänker skicka till din far
där jag kräver tiotusen dollar i utbyte mot din trygga hemfärd till Mexiko.
Dina krigspengar.
Med den sortens pengar kan vi bygga upp armén till nyår om Lee skulle dö.
Min far är många saker.
Lojal och förmögen, men dum är han inte.
Inte jag heller.
Med den sortens pengar kan jag befordra mig själv till general
och leda min egna privata armé.
Din far skulle inte kunna skada mig med en kanonkula i koppar, även om han försökte.
Så synd.
Austin, Texas
–Hej, herrn. Vill ni ha en drink? –Jag tar en whisky.
–Du är ny här, inte sant? –Hur visste du det?
Det är rätt uppenbart.
Jag får bara in stammisar här och aldrig före detta soldater som du.
Soldater?
Det är uppenbart. Det står skrivet i pannan på dig.
Jag är här för att leta efter en viss Arliss Beauregard.
Han påstår sig vara major, men det tvivlar jag på. Han värvar soldater.
–Värvar? –Ja, sydstatare som vill slåss för saken.
Vilken sak skulle det vara, gullet?
En meningslös.
–Hur ser den här Arliss ut? –Inte som en soldat.
Han ser ut att ha räknat pengar hela livet. Han har en flicka med sig.
–Fru? –Gisslan.
En mexikanska. Det är henne jag letar efter.
Som jag sa kommer det bara in stammisar här.
Tack för drinken.
Ma'am.
Herrn.
–Mannen ni letar efter. –Vad är det med honom?
–Finns det någon belöning eller nåt? –Kanske.
Nåväl. Möt mig på baksidan.
–Vid skymningen. –Ja.
Din man kom hit för några dar sen.
Varför ljög du för mig i baren?
Liten stad. Många öron därinne.
Jag fattar. Så?
Som jag sa kom han hit och hade en mexikanska med sig.
Han köpte en flaska whisky och tog ett stort rum på hotellet en bit bort.
Han bad om två horor också, men jag tyckte att det var märkligt
då han hade den söta damen med sig.
Han ville nog slippa problem med att röra en kvinna som inte vill bli berörd.
–Särskilt då hennes far är den han är. –Är hon en mexikansk kunglighet eller nåt?
Mer eller mindre.
–Vad är det här till? –Sa de vart de skulle?
Fan också.
–God kväll. –Inga lediga rum.
Jag letar inte efter ett rum, utan en man.
Han kallar sig Beauregard, hört talas om honom?
Jag kan inte lämna ut sådan information.
Och nu?
Arliss Beauregard. Han checkade ut för två dar sen.
Själv?
Tja, det står inte här, men jag minns att han hade några kvinnor med sig.
–En ung mexikanska? –Kanske. Jag minns inte riktigt.
Sa han vart han skulle?
Nu när du säger det, så hörde jag honom tala med hotellbartendern om Jackson.
–Mississippi? –Ja, precis.
Han bad oss till och med skicka ett telegram innan han for.
–Ett brev? –Ja, ett prioriterat.
Men inte till Jackson, utan San Antonio.
Det var nåt affärsrelaterat.
Du råkade inte se vad det stod?
–Nej. –Och nu?
Jackson, Mississippi
–God dag. –Läget?
Bra. Jag letar efter en Arliss Beauregard, vet ni var han är?
Ditåt.
–Tack ska ni ha. –Ha en trevlig kväll.
Kan jag hjälpa er?
Ni är långt från Texas, major.
Ursäkta?
Det är över. Var är hon?
–Och ni är? –Det spelar ingen roll.
Jag är här för flickan.
Säg inte att mr Garza betalade dig för att du skulle ta dig ändå hit
–och rädda hans söta lilla niña? –Det är ädlare än vad du gör här.
Det säger du?
Jag ska ta tillbaka Marisol Garza till Texas.
Jag kanske måste invända.
Du förstår, Marisol är min fästmö.
Vi ska gifta oss i höst.
Jag är inte här för att diskutera med er, major. Och jag frågar inte.
–Vi hämtar henne tillsammans. –Det behövs inte. Hon är utanför.
Marisol, älskling? Kom hit!
Kom hit, älskling.
Den här mannen har nån galen idé om att du är här mot din vilja.
Jag berättade för honom att vi ska gifta oss i september.
Och sen slog mig tanken att vi kanske borde bjuda in honom.
–Vad säger du? –Vad du än säger, min älskade.
Marisol. Din far skickade mig.
Fick han telegrammet?
Han blir en fantastisk svärfar. Tror du inte det, Marisol?
–Vad pratar du om för telegram? –Lösensumman.
Jag visste att han skulle bli mer än glad att få finansiera vår kamp för frihet.
Du utrpressade honom... i utbyte mot hans egna dotter.
Jag gav honom varenda chans att stötta vår sak!
Men han valde att svika mig
och varenda människas frihet söder om Dixon-floden.
Antingen var han för dum för att se vad som skulle hända
eller så var han för blind för att se vad som pågick rätt framför honom.
Jag är nyfiken. Vad erbjöd han dig för att hämta henne?
Allt du bad om.
Alltihop. Och du får inte ett ruttet öre, din jävel!
Kom hit!
Vart tog du vägen?
Så här kommer det att gå till, amatör!
Antingen återvänder du till Texas och berättar att du inte hittade henne...
...eller så sätter jag en kula i huvudet på henne.
Vad väljer du?
Okej!
Skjut inte flickan!
–Jag kommer fram. –Vad sa du?
Jag upprepar! Skjut inte flickan!
Jag trodde väl det. Ja... Du får tre sekunder på dig...
...att hoppa på din häst och rida härifrån, annars dör Marisol.
Tully!
Hur kunde du förråda södern?
Hur kunde du förråda konfederationen?
10 000 dollar och en kula räcker långt.
Kom nu.
Är du okej?
Han är död. Ingen kommer att skada dig.
Nu åker vi hem.
Du ska hem nu.
Hur lång är resan hem?
Ungefär en vecka.
Ingen kommer att skada dig.
Vet min far att jag fortfarande lever?
Jag vet inte riktigt vad han vet.
Jag har inte varit hemma på åtta månader.
Har de såna i Laredo?
Jag antar att du aldrig varit där.
En gång, men det var länge sen.
Jag reste västerut för att slåss.
Jag tog frivilligt värvning i Missouri.
När jag kom till San Antonio...
...hade det blivit 1842.
Sjuhundra av oss på väg till Mier.
Somervell hade fått nog av räder.
Vi tog Laredo.
Och Guerrero kort därefter.
Det var två dagar innan jul.
Samma sjuhundra. Vi ville alla korsa Rio Grande.
Men vi visste inte att tusen mexikaner väntade på oss.
De var överlägsna i antal.
Men vi lyckades ändå döda sexhundra av dem.
Och lämnade tvåhundra till döendes.
På juldagen kapitulerade mexikanerna.
Aldrig sett så mycket blod och rädsla.
Vissa av oss kom hem med nöd och näppe.
Mexikanerna dödade resten.
De avrättade en för var tionde.
När kriget var slut...
...hade jag tänkt bo i Texas.
Jag tog värvning i Lees armé för att bekämpa nordstatarna.
Det största misstaget i mitt liv.
Varför det?
Ingen vinner ett krig.
De fattiga dör.
Och de rika blir rikare.
Jag såg samma sak i Mexiko som jag såg i Virginia.
Jag trodde att jag kunde göra skillnad.
Gjorde du det?
Skillnad?
Knappast.
Jag är tacksam att du räddade mig.
Det var inget lätt val.
Men det var det rätta.
Dags att sova. Vi har en lång resa framför oss.
Marisol!
–Är du okej? –Ja.
Jag var så orolig. Jag hörde aldrig av dig efter det att han skickat telegramet.
Och jag var säker på att du var död.
Jag sa ju att jag inte visste hur lång tid det skulle ta.
Och Beauregard?
Bueno. Ett avtal är ett avtal. Snälla, kom in så firar vi.
–Tack, men det har varit en lång resa. –Så klart.
Jag kommer med dina pengar imorgon bitti.
Jag trodde att du sov.
Inte mycket sömn på sistone.
Samma här.
Jag tänkte bara stanna till innan jag återvänder till Laredo.
Jag kan inte tacka dig tillräckligt för vad du gjort.
Marisol berättade vad som hände.
Jag är bara glad att vara hemma igen. Tack för belöningen.
Det är ingen belöning.
–Ursäkta? –Det är varken belöning eller lön.
Det är en bröllopsgåva.
–Jag vill inte gifta mig med din dotter. –Men hon vill gifta sig med dig.
Hör på. Gör det lätt för henne. En man borde fria till en kvinna.
Inte tvärtom.
Och Mexiko?
Mexiko? Hon är kär.
Vem är jag att hindra henne?
Jag har aldrig varit gift tidigare.
Det blir inte lätt...
...men jag tror på dig.
Förlåt, det var inte meningen att skrämma dig.
–Din far... –Jag säger ja.
Jag råkade höra er prata om bröllopet.
Jag är fel person.
Hur vet du det?
Tän om det inte fungerar?
Då gör det inte det.
Då är det bestämt.
Ja.
Guldet är inte säkert här. Jag ska ta det till banken.
–Jag följer med dig. –Nej, du stannar här och väntar på mig.
–Okej. –Jag kommer tillbaka.
Hallå där, jag vill prata med dig.
–Vad har du i väskan? –Det har du inte med att göra.
Jo, det har jag. Efter Jackson så har jag det.
–Vad säger du, Waylon? –Tja...
Vi borde ta oss en titt.
Låt oss slippa besöka flickan, även om hon är samarbetsvillig.
–Ja... Var inte det Arliss kvinna? –Jag tror att de skulle gifta sig.
–Skitsnack. –Skitsnack?
Övertyga en domare i Texas motsatsen med två soldater som ögonvittnen.
–Jag tror att det är guld. –Är det sant?
Mycket dessutom.
–Vi har visst fått jackpot. –Det verkar så.
Ta guldet och dra härifrån.
–Ger du oss order nu? –Den enda vi tar order av är död
på grund av dig. Vi spårade dig ända till Texas.
Det här blir din botgöring.
–Vi skyndar oss innan någon ser oss. –Vi ser till att han inte glömmer det här.
Kom, vi drar.
5 år senare
Hur var din dag?
Som vanligt.
Har du lagat inhägnaden?
Ja.
–Och? –Och vad?
–Är det allt? –Det är ett förbannat staket.
–Det var trasigt och nu är det lagat. –Du behöver inte vara så otrevlig.
Varenda dag...
...pratar vi om staketet. Varenda dag.
Nu är det lagat...
...så jag vill att du ska vara nöjd.
Ta inte ut det på mig. Du förlorade guldet, inte jag.
Nu måste vi leva utan det.
Har jag någonsin klagat?
Det behövs inte.
Det säger du?
Jag ser hur du tittar på mig.
Och hur är det?
Med skam.
Hur många gånger har min far erbjudit sig att hjälpa till?
–Jag vill inte ha hans pengar. –Men vi kan flytta till Laredo.
En Texasbo i Mexiko?
Inte en chans.
–Vad vill du ha egentligen? –Den jag gifte mig med, inte den du är nu!
Honom vill jag inte ha. Var är James Orville Bain? Det är honom jag vill ha.
–Jag hatar när du nämner det namnet. –Ditt släktnamn, du borde vara stolt.
Jag är stolt!
Det är exakt därför jag hatar att du stannade kvar.
Så du vill hellre att jag försvinner?
Jag menade inte det.
Jag vill inte att du ska någonstans.
Det liv jag föreställde mig att vi skulle få...
...är inte vad det blivit.
Jag ville ha något mer.
Du har fel.
Jag gifte mig med dig, James Orville Bain...
...och jag älskar dig fortfarande.
Du är inte bara någon som städar stall.
Jag vet inte om den andra mannen finns kvar.
Men vi kan försöka hitta honom...
...tillsammans.
Det här är bra.
Jag vet inte, Waylon. Jag vet inte.
Men skulle jag vara riskvillig...
...vilket jag är...
...så kommer vi att ha tur häruppe i bergen på den norra leden.
Gamlingen kommer aldrig att sälja.
–Det tillhör hans släkt. –Han har inte fått rätt erbjudande än.
–Och vad skulle det vara? –Vad var det senaste erbjudandet?
Tja, jag har anteckningarna här.
Låt mig se.
–Här. 200 dollar. –200 dollar?
–Kontant. –Erbjud honom 300 dollar.
Säg att vi kan börja gräva nästa månad och att han får ett förskott. 600 totalt.
–600 dollar? –Ja.
–Är du säker på det? –Vill du ha kontraktet eller inte, Waylon?
Man måste spendera pengar för att tjäna pengar.
–Jag antar det. –Det får mig att tänka på
en tävlingshäst jag vill titta på utanför Austin.
–Det är i Texas. –Och?
–Vill du åka tillbaka till Texas? –Ja.
–Och han vi nästan dödade då? –Nästan? Jag tror att han dog, Waylon.
Jag har sett tuffare män dö för mindre. Och du med.
Hur vet du att han är död?
För jag minns knappt hur han såg ut.
Det händer varenda gång. När de är döda så är de bara döda.
Men vad jag minns är den söta señoritan han hade med dig, kommer du ihåg?
–Hon var jättesöt. –Henne träffar jag gärna igen.
Visst, då så. Vart ska vi åka?
Vi löser det med gamlingen, tar ett tåg till Austin och rider resten av vägen.
Det var länge sen jag tog mig långt på hästrygg.
Visst.
–Hur går det för dig och din fru? –Varför undrar du?
–Jag för ett samtal bara. –Nej, det gör du inte.
–Hon har sagt något va? –Hon var här för ett par dar sen.
Det lät som att smekmånaden var över.
Ja, det har den varit länge.
Tävlingshästen som kommer till stan kanske kan muntra upp dig.
Vilken tävlingshäst?
Har du inte hört?
Tully och Waylon Ford?
Känner du till dem? Oljeinvesterare från Mississippi.
–Jäklar, det är dem. –Vilka då?
De två asen som rånade mig för fem år sen.
–Är du säker? –Jag glömmer aldrig deras ansikten.
–Kommer de till San Antonio? –Låt mig se.
Ja, det står att deras häst kom på första plats förra året.
De ska ta hästen på turné. Det står att de ska sälja några hästar också.
Jag måste övertyga dem om att träffa mig här.
Själva.
Jim?
Jag träffar den själv och säger att jag vill köpa hästen.
Jag tänker ta tillbaka mitt guld och låta svinen betala.
Tror du att de reser runt med guldet på sig?
–Ni irländare... –Du sa det själv.
–Oljeinvesterare. –Det vet jag inget om.
Jag tar dem till baren på något sätt. Jag vet inte hur, men jag ska göra det.
–Och övertyga dem om att sälja hästen. –Tror du att de säljer en vinnarhäst?
Ja, om erbjudandet är bra nog, vilket det kommer att vara.
–Här? –Folk här känner mig.
De vet vad jag gått igenom.
Det är min chans att lösa allt.
Och få tillbaka mitt liv.
–Och Marisol? –Vad är det med henne?
Hon kommer att skära av mig ballarna om hon vet att jag är inblandad.
Huck, hjälper du mig eller inte?
Jag trodde väl det.
Jisses, Waylon.
–Skrämde jag dig, brorsan? –Jag höll på att få en hjärtattack.
Några nyheter?
–Ett telegram. –Vad står det?
Tja... Det är visst någon i Texas som vill köpa en av våra hästar.
–Hur mycket? –Du kommer att gilla det här.
–Tusen dollar. –Är det sant? Allt jag behövde veta.
"Jag hörde om era framgångar i San Antonio Express."
Jag sa ju att de skulle läsa om oss i tidningen.
"Gratulerar. Jag är också hästuppfödare..."
"...även om jag inte upplevt samma framgångar som er."
"Jag kommer att vara i San Antonio i några dagar till på affärer."
"Jag skulle gärna köpa en häst av er. Jag blev så..."
–Det är "imponerad". –Jag vet vad det står, Waylon.
"Imponerad av hästen och artikeln jag läste. Jag vill köpa hästen osedd."
Du hör. "Osedd".
Han är inte så smart för att vara hästuppfödare.
Tja... Jag antar att vi vet ett och annat om att tjäna pengar på Texasbor
och vi ska till San Antonio först om några dagar.
Stäm ett möte. Vi gör det. Tusen dollar. Vi kan köpa två hästar för det.
Se det som klart.
God eftermiddag, mina herrar.
Heter man Ford och äger den finaste tävlingshästen i Texas
så är det alltid en bra dag.
–Tävlingshästar? –Ja, sir. Jag föder upp dem.
De finaste på den här sidan om Kentucky, vilken jag bevisade häromdan.
I vår tävlar vi i Saratoga och då får hela världen veta hur fina mina hästar är.
Våra hästar.
–Det måste firas med en drink. På huset. –Vad vänligt av dig.
–Bourbon? –Ja, bourbon.
För konfederationen och alla tuffa jävlar från södern som aldrig dukade under.
–Jag hör dig. –För södern.
–Jag tar en till. –Ja, sir.
Det smakar som hemma.
Mina herrar.
Dra på trissor.
Du är Tubby Ford.
–Tully. –Och du är Waylon Ford?
–Äger ni Southern Oil and Gas Company? –Det stämmer.
Tävlingshästar och oljefält. De två bästa synderna på Guds gröna jord.
Vad för två berömda personer som er till den här skithålan?
Tja, vi blev inbjudna till er fina stad av en hästuppfödare som vill köpa en häst.
–Vår häst. –Självklart, Waylon. Vår häst.
Och vi ska träffa honom här i din fina saloon.
–Redbone? –Det stämmer. Har du läst tidiningen?
Självklart.
Jag har också hört att hästhandlare är några av de största svinen i världen.
Vem skulle påstå något sådant?
De kommer hit då och då.
Och jag ser inte många leenden kan jag tala om.
Låt mig berätta något för dig, bartender. Det här inget för fattiga.
Det är inte många som har råd med det och är man inte på en hög nivå
får man krypa tillbaka under sin sten. Om han vet vad jag har att erbjuda
kommer vi att gå härifrån med en häst mindre och mycket mer pengar.
Visst, men var är köparen?
Det vet jag faktiskt inte.
Men vet du vad? Så länge du har mer av den här fina whiskyn...
...så får han ta sig sin tid. – Kom nu, Waylon.
–Jag förstår inte. –Vad?
Tror du att det här ger dig guldet tillbaka?
Ja, om det går som planerat. Huck säger till när de är fulla nog.
Och sen?
Det är bäst om du inte vet. Jag vill inte att du blir inblandad.
–Jag är redan inblandad. –Du ska inte vara i närheten
–när skjutandet börjar. –Skjutandet?
Jag utger mig för att vara en affärsman... som vill köpa en tävlingshäst.
Han ska träffa mig och då frågar jag honom om pengarna.
–Antingen det eller så dödar jag dem. –Dödar dem?
De tog allt ifrån oss.
–Förstår du inte det? –Det är ingen bra idé.
Om du vill hitta James Orville Bain, så gör vi så här.
Det här är inte vad jag tänkte mig. Jag kommer att bli änka vid 40.
Den som räddade dig i Jackson var Jim.
Du måste lita på mig. Det här är det enda sättet.
Nej, Jim... Vi kan fly till Mexiko.
Min far skulle ge oss ett hus och ordna ett jobb du kan ha resten av livet.
Och en dag kan du ta över ranchen. Låt oss prata med honom.
Flyr jag till Mexiko är jag redan död. Det vet du.
Du måste lita på mig, det här är det enda sättet.
Lova att du stannar här bara.
Jag lovar.
Men kom tillbaka till mig.
Jag lovar.
Bartender! En flaska till, tack.
Inte den där hemska kist-fernissan, utan mer av den där bourbonen, tack.
–Kommer alldeles strax. –Ja...
Ni tänker väl inte tömma flaskan? Jag har inget emot lite berusning,
men här finns ingen plats för dyngraka.
Vi vill ha...horor. Har du några horor?
Tyvärr erbjuder vi inte sådana tjänster här längre.
Vad är det här för ställe egentligen? Inga horor?
–Bara alkohol och cigarrer. –Det är ett fint ställe.
Bartender, lämnar du oss ifred en stund?
Jag har inte sett en enda kvinna på hela dan.
Inga horor...
Tjena. En öl.
–Varsågod. –Tack ska du ha.
Du där. Kom hit så får jag prata med dig.
–Med mig? –Ja, kom hit.
Sätt dig.
–Ta dig en drink. –Ja, sir.
–Vad heter du, polarn? –Bud Rogers.
Bud Rodgers, Waylon och Tully. Har du varit soldat, Bud?
–Nej, sir. Jag är bonde. –Bonde?
–Vad odlar du? –Majs framförallt.
Det spelar ingen roll. Tror du att det kan finnas olja på din mark?
Nej, sir.
Du kan sitta på en guldgruva utan att veta om det. Min bror kan göra dig stormrik.
–Ja. –Sir.
Han vet nog inte ens vad olja är. Vad sägs om att tjäna pengar ikväll?
–Vad behöver jag göra? –Vi ska slutföra en affär
med en främling och mycket står på spel.
Jag vill att du ska stå bredvid min bror Waylon här med en pistol.
–Varför ska jag göra det? –För att du ser farlig ut.
Vill du ha pengarna eller inte?
–Kanske, ja... –Perfekt, för jag är full som en kaja
och han helt nykter.
Jag vill att du ska stå bakom Waylon här med en pistol.
Om allt går som det ska går vi härifrån rikare än när vi kom.
Vi ska sälja den här gamla hästen, men går det inte som vi vill skjuter jag någon...
...och tar första bästa tåg till Waco, antar jag.
Hur som helst tjänar du 50 dollar genom att bara sitta beväpnad där.
–Visst. Det låter bra. –Ja...
–Bra där. –Vi gör sånt här hela tiden.
Det kommer inte att hända nåt.
Han är säkert äkta, men man måste vara försiktig i den här märkliga världen.
Det finns många skurkar därute.
–Det finns ingen heder bland tjuvar. –Precis!
Vem sa det?
–Vem är du? –Bara någon.
Bara någon?
–Bara någon som letar efter en häst. –Så du skickade brevet?
Kom hit, grabben! Vi har väntat på dig.
–Ta dig en drink. –Nej tack.
Kom lite närmare så att vi ser dig.
–Tog ni med hästen? –I telegrammet stod det: "Osedd".
–Ingen häst, ingen affär. –Nej, vänta lite!
–Herrn, jag vet inte ens vad ni heter. –Bain.
–Bain? –James Orville Bain.
Okej, Jim Orville Bain. Vilket namn.
Ni minns mig visst inte.
–Tully... Det är han vi rånade. –Tyst, Waylon.
Det här stället serverar så stark sprit att jag tycks se spöken.
Inget spöke.
Ni rånade mig utanför den där banken.
Sadeln full av mexikanskt guld.
Mexikanskt guld?
Helvete!
–Vad vill du ha, Jim Bain? –Guldet du stal från mig, din jävel.
Major Arliss Beauregards guld du stal? Du dödade honom.
–Jag utförde bara herrens arbete. –Beauregard ruttnar i helvetet just nu.
–Och ni ska göra honom sällskap. –Du är en förrädare, Bain.
Du förstår... Vi behövde män som du som skulle slåss för vår sak.
Men du flydde med svansen mellan benen som en kärring.
Waylon... Den yngre, svagare brodern.
Det finns alltid en, visst? Kriget var över innan det började, din idiot.
–Ni insåg det fyra år försent bara. –Din jävel...
Nej!
–Du sköt Waylon, din jävel! –Lugn, gamling. Annars möter du samma öde.
Han sköt mig i benet!
Får han inte hjälp blöder han ihjäl och det är på ditt samvete.
–Han kommer inte att vara ensam. –Du kommer brinna i helvetet för det här.
–Kanske, kanske inte. –Vårt företag kommer att leta upp dig.
Och de kommer att döda dig. De kommer att döda er allihopa
och alla inom åtta mils radie som liknar er! Och bränna ner deras hus
medan deras fruar, barn och hundar fortfarande är kvar därinne!
Och innan de hänger dig i ett träd får du se dem turas om att våldta
din söta, mexikanska fru om och om igen.
Ja, som om vi inte redan fått oss ett smakprov.
Nej!
Waylon...
Tiotusen dollar?
Plus ränta, tusen per år.
Jag har inte ditt guld, Jim Bain. Allt jag har till dig är bly...
...och jag tänker vara generös.
Vill du avsluta det här? Låt oss göra det ute på gatan...som män.
Vi gör det.
Mota bort dina hundar, så att det blir en rättvis kamp.
Det är visst inte din dag.
Så genant...att du ska dö här på gatan
medan jag gör vad jag vill med den eldiga mexikanska slynan du är så förtjust i.
–När man talar om trollen. –Upp med händerna.
Lugn, sötnos. Gör inget dumt.
Herregud, vet du ens hur man hanterar det där stora geväret?
Oroa dig inte för mig, utan för dig själv istället. Det är riktat mot dig.
Låt oss vara förnuftiga. Vi kom alla hit för att förhandla, så låt oss göra det.
–Förhandla? –Jag är affärsman.
Vi kan säker lösa det så att alla kommer härifrån levande.
Alla utom honom. Din man dödade min bror, så han får skylla sig själv.
Du kommer aldrig hitta en domare i Texas som säger emot mig.
Min man bad dig inte att komma hit för att förhandla.
–Han kom hit för att döda dig. –Men det gjorde han inte.
Du har tiotusen dollar i mexikanskt guld som tillhör honom.
–Om han dör tillfaller de mig. –Det säger du?
Välsigne dig.
Okej, nu tar vi det lilla lugna, señorita.
Min bank är långt härifrån, så du får ta en check i så fall.
Kontanter.
–Kontanter? –Med ränta.
Vad tusan vet du om ränta?
–Okej, ränta. Vad känns rimligt? –Femtusen dollar extra.
–Femtusen dollar låter rätt mycket. –Tiotusen?
Men då begraver jag dig utan huvud.
För fem extra lämnar jag kvar det och detsamma gäller för han därinne.
-Du bestämmer. –Du är en hård förhandlare.
Det var därför jag slutade argumentera med henne.
Checkhäftet. Ta fram det.
Marisol, ta det.
Vad gör du?
Du vinner Jim Bain, du vinner...
Ta mig från Texas bara, så att jag kan begrava min bror.
Låt mig åtminstone få göra det.
Jag utför bara herrens arbete.
Herregud, du är svårt skadad. – Bud, kalla på läkare.
–Checkhäftet... Var är checkhäftet? –Här, tänk inte på det.
Stanna hos mig bara. Ligg stilla, stanna hos mig.
Ta hans hand. Ta hans hand och signera det...
–Okej... –Lös ut pengarna innan du far till Mexiko.
Jim, du skrämmer mig. Säg inte så. Allt kommer att bli bra.
–Var är du? –Stanna hos mig. Jim! Jim!
Tusan...vad du är vacker.
Jim, stanna...
Jim...
Jim!
Jim... Jim!
–God morgon. –Jag stannade till för att träffa dig.
–Du ser strålande ut. –Tack.
–Jag kommer att sakna ditt leende. –Ni är så vänlig, en sann vän.
Finns det något sätt jag kan övertyga dig om att stanna?
Nej... Mexiko är mitt nya hem.
En dag kanske du kan besöka oss.
–Tja, hälsa Ramiro från mig, okej? –Det ska jag göra.
Är du klar?
Jag tror det.
Jag ska lämna er ifred.
–Hur känns armen? –Den gör ont som tusan.
Den mexikanska luften gör nog gott.
Jag har alltid sett gamle Jim Bain i en mexikansk lantbrukardräkt framför mig.
–Det vore nåt. –Ja, verkligen.
Tack...för allt.
Ta hand om henne, hör du det?
Om du bestämmer dig för att donera något av de där femtontusen dollarna
så vet jag en gammal sliten saloon som kan behöva lite hjälp.
Huck? Kolla i kassan.
Översättning: Jon Underdahl Ordiovision