Încă o dată, gata? Încă o dată.
Treizeci de lovituri. Ochii deschiși.
- Unu, doi, trei, patru, cinci... - Da, dle!
...nouă, zece, unsprezece...
- Unu, doi... - Deschide ochii!
...cinci, șase, șapte, opt, nouă, 20!
- Unu, doi, trei, patru, cinci... - Continuă!
- Unu, doi, trei, patru... - Explozie!
- Explozie!
- Bravo! - Da.
- Asta a fost. - Patru!
Trage, hai!
- Hai? Nu... - Unu, doi...
- Explozie! - Trei, patru...
- Explozie! - Unu, doi, trei...
Lucrează, hai!
Bravo, scuturați picioarele. Bună treabă.
- Bravo. - E o farsă.
- Cine-mi joacă o farsă? - Mitralieră!
- Da, dle! - Ce? Nu...
- Da. - Așa. Menține poziția.
Așa.
Începem.
Doamne!
Doamne...
Dumnezeule.
Doamne, trebuia să vii abia peste 45 de minute.
Bun, trebuie să mergem, pentru că se dau brățări
doar primilor 300.
Tricia, nici nu știu ce-nseamnă.
Înseamnă că ne grăbim, haide!
Vreau... Lasă-mi cinci minute.
Nu, plecăm acum!
- Vrei să mergi la baie? - Nu, mersi.
Tricia, nu mai ai ocazia până în Kansas City.
- Sunt OK, grăbește-te! - Mă grăbesc.
TRISH PÂNĂ LA STELE
Drăguțule!
Drăguțo!
Ce mai faci? Cum ești?
Mă duc cu soră-mea la evenimentul din Kansas City, mai știi?
A, da.
Pare distractiv.
Da?
Tu ce faci?
Merg la Clubul Bibliei pentru bărbați cu Brad.
- Doamne! - Da, chiar așa. E Domnul.
Pare îngrozitor.
N-am mai fost, așa că nu știu asta,
dar orice loc fără femei pare îngrozitor.
Dacă vrei, poți veni cu noi.
O să fie plin de estrogen.
Aș vrea eu.
Dar nu, Brad vrea să merg. Discutăm despre har și îmbătrânire.
Doamne! Pare ceva de neratat.
Doamne, deja mă calcă pe nervi.
Îmi pare rău.
Bine, trebuie să închid, vorbim mai încolo.
Bine.
Salută-l pe Isus din partea mea.
Întotdeauna o fac.
- Bine, pa. - Pa-pa!
Vin!
Trebuie să fac duș.
CINEVA, UNDEVA
Am descoperit ceva...
Ceva cam ciudat, acasă. În subsol.
Ce?
Scrisori de dragoste ale mamei către tata.
- Ce? - Da...
- Adică... scrise de mama? - Da.
Ce scria? Erau scârboase?
Trec peste chestiile scabroase, că nu le faci față.
Da, nu vreau să știu.
Știi ce? Sunt chiar drăguțe.
Erau niște bilețele, cred,
pe care ea i le lăsa pe bancul de lucru.
Scria: „O zi minunată, frumosule!”
Sau „Păstrează-mi un sărut”, chestii de-astea.
- Ce? - Știu. Și...
Și erau felicitări aniversare făcute de ea.
N-am primit niciodată una. Tu?
- Păi... nu! - Nu!
- E... - Pur și simplu...
Aș fi vrut să știu că astea erau acolo.
Că erau acolo de la ea, pricepi?
Pare că tot ce am văzut au fost chestiile nașpa...
Asta m-a făcut să nu vreau să le calc pe urme.
Păi... Eu întotdeauna am vrut să mă mărit.
Doar că... m-am gândit că o să mă descurc mai bine.
Ei bine...
Uite unde ai ajuns!
- Hei! - Scuze.
- E OK.
- Nu faci pipi? - Ba da, trebuie, la naiba!
Știam că faci.
BUN-VENIT LA EVENIMENTUL EXPO GREAT PLAINS
EVENIMENTUL EXPO GREAT PLAINS
CATHLEEN OLSEN INVENTATOARE PLANIFICARE EVENIMENTE
Aveți nevoie de permise. Începe la 15.00.
Bine, super! Abia aștept s-o cunosc pe Cathleen.
Cine e?
Cea de colo. E Joanna Gaines a vestului mijlociu.
VORBITOAREA
Cathleen, cu C? Pe bune?
Da, pe bune.
- Uite, karaoke! - Vă place să cântați?
Mie nu, dar sora mea cântă grozav.
- Nu... - Ba da!
- Ba nu. - Ba da!
Câtă vreme vă distrați, asta e tot ce contează.
Da, nu-i așa?
Bine, să facem planul.
O să ne distrăm pe cinste!
Joanna Gaines vine?
Nu cred.
- E grozav! - Este.
De ce nu au unul pentru femei și bărbați?
Cred că întotdeauna a fost așa. Nu știu.
Doar că... nu știu dacă am despre ce să vorbesc cu ei.
Cu băieții?
- Serios? - Serios.
Sunt foarte drăguți.
Mă rog, Bruce e puțin cam necioplit,
dar Mark îți place.
Îmi place soția lui Mark.
E minunată.
Tu te pricepi.
La ce?
Să stai cu băieții.
Pentru mine e o rutină.
A trebuit s-o fac ani și ani.
Sunt ceva mai în vârstă.
Pe atunci... lucrurile erau ușor diferite.
- Nu știu, pur și simplu... - Nu chiar așa diferite.
Nu am putut niciodată s-o ascund.
Am încercat, dar nu pot.
Ei bine...
nu ești sportiv, ca mine.
Da, așa e.
Nu trebuie să ai emoții.
Ai să vezi.
- Da. - Ce se poate întâmpla mai rău?
Pardon?
În niciun caz!
- Trage pe dreapta! - Nu...
Joel, te rog, trage pe dreapta!
Joel... Ia...
E ridicol!
Scuze, domnule!
Domnule, a fost foarte nepoliticos și periculos!
Îmi pare rău.
Ei bine...
I-ai arătat tu lui!
- Nu e caraghios! - E puțin caraghios.
Când ai făcut...
Doamne!
Am atâtea idei și atâtea chestii!
Sper să încapă toate în mașină, să le duc acasă.
Da. E grozav. Abia aștept să ți le arăt.
Bine. Mulțumesc, Mitch.
Bine, și ție, pa.
Știi ce? E un tip foarte de treabă.
Asta e grozav.
Închid ochii 20 de minute.
Nu! Sam, nu poți să dormi. Trebuie să stabilim contacte. Multe.
Tricia?
Sunt oamenii tăi. Pe mine mă îngrozesc. Sunt mult prea mulți dinți.
Sam, ridică-te! Îmbracă-te! Faci karaoke!
Chiar nu mă placi.
Doamne, e Cathleen!
- Unde? - Acolo.
- O vezi? - Da, pare mascota unei mărci.
- Da, chiar este. - Nu-i așa?
- Du-te să vorbești cu ea. - Nu pot să mă duc așa...
Ești Tricia Miller.
- Ai dreptate. Să mă duc? - Da. Eu mă descurc.
- Nu-ți face griji. - Nu-mi fac.
Adică, să-ți faci griji un pic.
Scuze.
Joel, sunt în văgăuna Mamelor Dezlănțuite.
Tu ce faci?
Ai aflat scorul?
Scuze. M-am speriat, nu știu de ce.
Nu știu scorul, îmi pare rău.
Nu voiam să spun că nu-ți place sportul.
Știi?
Da. Mulțumesc.
Dar nu-mi place.
Îmi pare rău.
Tyler! O clipă.
Sigur. Da...
Mă bucur să te văd. Ce faci?
Mor aici!
Bruce mi-a spus că...
Ei bine, are multe arme.
Ai zis 14?
Majoritatea muschete.
Da.
Se bea pe rupte, nu?
- Ai văzut? - Ce să văd?
Nu, am vorbit cu Cathleen.
E incredibilă!
- Trish! - Da, știu!
E atât de creativă și ingenioasă și...
Dar trebuie să-ți zic, am făcut o figură frumoasă.
- Bine. - Și...
Dimineață iau mic-dejunul cu ea.
- Tricia. - Da, poți să crezi?
Mai dă-mi o băutură, e seara mea!
Mă bucur pentru tine. E grozav.
Și zău, Sam, așa se face.
- Miști lucrurile. - Tricia M pe scenă.
- Ține aici! - Cânți?
Da.
Mulțumesc.
A fost neașteptat.
- Cântă de obicei? - Nu, n-am văzut-o niciodată.
Aici spune...
E din a patra scrisoare.
„Și totuși adesea oprim torentul cu mica valoare pe care i-o dăm.
Hai să nu-l mai oprim.
Să căutăm în noi și să spargem malul care-l oprește.
Hai să facem loc harului.”
A trebuit să mă gândesc puțin.
Și eu am subliniat asta.
- Ai un calendar, nu? - Da.
Joel, sunt Brett.
- Mă mai știi? - Da, te știu.
Ce mai faci?
Bine. Da, super!
Mi-a plăcut discuția de azi.
- A fost bună. - Da.
Mi-a părut bine să te văd.
Te-am văzut la biserică.
- Și... - Serios?
Da.
Și nu te-am salutat,
fiindcă mi-e rușine...
de felul în care te-am tratat în liceu.
Nu, eram tineri. A fost demult, e OK.
Nu, nu e OK.
- E în regulă. - Am greșit.
Mă rog, te las să continui. Și...
Da.
Ți-e foame? Mor de foame.
Putem să luăm pizza.
Cu ciuperci?
Ciuperci și spanac?
Vreau portofelul tău.
Ai leșinat pe toaletă?
Nu, doar că...
Trish, haide, trebuie să fac pipi!
- Sam! - Trish, trebuie să fac pipi.
Ce se întâmplă?
Arde.
Ce arde?
Pe mine mă arde, când fac pipi.
- Bine. - Ce?
- Ce este? - Nimic, e...
Uneori... Pe toți îi arde puțin când fac pipi.
Doamne, arde rău!
Ai...
Nu cred că ai de ce să-ți faci griji.
Vrei să te uiți?
La vaginul tău?
- Da. - Tricia!
Nu pot. Te rog.
Te rog! Aruncă o privire. Rapid.
Sam! Uită-te!
Bine...
- Bine. - Probabil e doar o infecție.
Da.
- Nu e infecție. - Doamne! De unde știi?
Știu, Tricia.
Nu pot să cred cât mi-a luat să scriu corect cuvântul „veneric”.
Ei bine...
Din ce scrie pe net, deși nu-s doctor,
se pare că n-ai nimic pentru care nu există pastile,
așa că e bine.
- Nu-i pot spune dnei doctor Weis. - Nu, nu-i spune.
A cui crezi că e vina?
Nu știu sigur.
- A fost ăla scund? - Nu.
Ne-am sărutat o dată, atât. Îi pute gura.
Bun.
- Tipul de la club? - Nu.
Nu, doar ne-am mozolit.
Dacă nu cumva... Poți să...
Nu, haide! Medical e imposibil.
Chestia asta e de acasă.
Tipul... cu aparat dentar?
- Doamne! - „Doamne” ce?
Nu!
- Tricia. - Să mă ia naiba!
Dobitocul!
Tricia, de cine vorbești?
Cine e?
- Afurisitul de Rick! - Nu!
El trebuie să fie.
Tricia, doar nu te-ai culcat cu Rick!
- Nu... N-a fost cu intenție. - Ce n-ai vrut?
- Doar nu... - Și n-am vrut.
- Ce? - A trecut pe la mine.
Și te-a crăcănat și ți-a băgat-o?
Nu, plângea că-i e dor de mine și m-am simțit prost și...
Doamne! Și ce?
Păi, ne-am îmbătat și acum sunt bolnavă, asta a fost!
- Tricia. - Doamne!
- Am o boală transmisă sexual! - Rick!
Am o boală cu transmitere sexuală!
Ai o boală cu transmitere sexuală, dar nu e așa de rău cum crezi.
Dacă nu mai trece?
Afurisitul naibii! Îl urăsc!
Jur pe ce-am mai sfânt! Ce idioată sunt!
Și-a fluturat scula împuțită prin tot orașul și acum e problema mea?
Nu, doamnă!
Nu te pui cu Tricia!
Jur, când îl văd,
îi fac bucăți curul ăla sfrijit și nenorocit
și-l arunc într-un iaz.
Dacă-l vrea înapoi, să se ducă după el.
Să-l ia naiba!
Fir-ar să fie!
- La naiba! - Da, să-l ia naiba!
Dacă îmi ajunge la fund?
Nasol.
Ești bine?
Da, sunt bine.
Ei bine...
Te-am auzit vorbind cu Brett.
Ai auzit?
Da.
Nu mă așteptam.
Ei bine...
e bine să afli că oamenii se schimbă.
Oare?
Da.
Așa cred.
Vrei să conduc eu?
Nu.
Nu cred că pot să risc un incident violent pe șosea
când sunt atât de vulnerabil.
Vrei să...
îți fac niște chili?
Vreau să-mi văd prietenii des.
Putem face asta.
Și să încarc eu mașina de vase.
Nu-ți place cum o fac?
Nu, ție nu-ți place cum fac eu.
Nu-ți place.
Doar că... n-am văzut vreodată pe cineva...
care să pună jos vesela de sticlă.
N-am mai văzut asta în viața mea.
- Ei bine... - Dar merge. Zău...
Și vreau... să pun poze pe frigider.
Îmi place ca dimineața la cafea să văd oameni pe care-i iubesc.
Pe frigider?
- Da, vreau să-i pun pe frigider. - Bine. Știi ce?
Nu e nicio problemă.
Absolut deloc.
Te iubesc, Brad.
Și eu te iubesc.
Bine.
Să facem chili.
Ești bine?
Da.
Ce este?
Cum adică „ce este?”
Ai scos sunetul ăla.
- Ce e? - Nimic.
Nu e nimic.
Zi-mi.
Un tip. Știi...
Nu trebuie să vorbim despre asta.
Există un tip?
Cine e?
Cineva de la bar?
Oarecum.
Și?
Și nimic. Nu-i nimic.
Nu s-a întâmplat nimic. N-o să se întâmple.
Dar...
Nu contează, pentru că... mă tot gândesc la el.
Bine. Păi...
Ce ai de gând să faci?
Nimic.
De ce?
El nu se gândește la mine.
- Nu știi asta. - Știu...
- Tricia. - Nu, nu știi!
- De ce nu-l inviți în oraș? - Ești fumată?
Ce se poate întâmpla mai rău?
De exemplu, m-aș putea alege cu mâncărimi și arsuri.
Bine. E prea devreme.
Scuze.
Adică, Sam...
nu are de ce să-ți fie frică.
Nimeni nu știe ce face. Jur.
Nimeni. Doar...
Doar fă-o!
Aș vrea să am încrederea ta.
Nu boala ta, doar încrederea.
- E o prostie. - Nu e prostie.
Da.
Ei bine, e foarte simplu, Sam.
Trebuie doar să o manifești.
Mai taci naibii cu manifestatul!
Doamne!
Dumnezeule!
- Ai manifestat asta? - Taci!
- Mulțumesc. - Ești bine?
Da. Mai bine ca oricând.
Bine, atunci...
noapte bună.
Noapte bună.
URGENȚE
La naiba!
Ai avut dreptate. Am chlamydia.
Rețeta e gata în 20 de minute.
Vestea bună e că ți-am luat o cola pentru mahmureală
și un rulou cu scorțișoară, uite-așa!
Mulțumesc că ai grijă de mine.
Cu plăcere.
Îmi dai și mie?
- Da. - Știi că n-am luat doar pentru tine.
Aseară...
felul în care mi-ai vorbit m-a făcut fericită.
Da. A fost un moment de slăbiciune. Acum sunt mai bine.
- Chiar dacă era vorba despre Islanda. - Ce?
Scuze...
Te-ai uitat în telefonul meu?
- Da. - Javră!
Javră!
Acum știu. Trebuie să-mi spui tot.
- Nu crezi că miroase puțin? - Nu miroase.
- Doamne! - Bine, vreau să știu tot.
Scuze, fereastra de oportunitate s-a închis.
- Acum cine-i javra? - Ești... Eu... Noi...
Noi suntem javrele. Surorile javre.
- Javrele chlamydia. - Nu!
Să luăm pastilele alea de cal pentru păsărica ta bolnavă.
- Doamne, sunt mari? - Da, enorme.
Ca tipul de la club pe care ți-e frică să-l călărești.
- Dă-mi numărul lui. Mă ocup. - Cum adică „să-l călăresc”?
Subtitrarea: Anca Tach