Užas. Sranje.
Idemo.
Tako, dobro je.
Jebem ti sve.
Dobro je, uspela si.
Da.
Morala sam da donesem kaserolu s krem-sirom i kukuruzom.
Šta imate ovde? Da pogađam.
Čuvena Šerina kaserola sa ćuretinom i nudlama?
Da. - Mogu li?
Naravno.
Bože, sanjala sam ovome, Šeri.
Bože.
Da. - Šeri.
Šta ima unutra? - Ćuretina i nudle.
Ma nemoj.
Zdravo, Rosko.
Zdravo, momci.
Ćao, Džeri.
Srećan Dan zahvalnosti. - I tebi.
Da te poslužim hranom?
Ne, čekam prijatelja.
Dokle ćeš ga čekati? Dan zahvalnosti je.
Valjda će uskoro.
Morao sam da izađem iz kuće.
Mnogo je depresivno tamo. - Da.
Dobro, viči ako ti treba nešto.
Hoću. Važi. - Dobro.
Imaš li vremena za piće?
Moja sestra. Kasnim.
Tako ti je to s porodicom i prijateljima, moraš ih sve voleti.
Moram li?
Srećan Dan zahvalnosti svima.
Srećan Dan zahvalnosti - I tebi.
MENHETN, KANZAS
NEKO, NEGDE
DOM SLATKI DOM
Dovraga.
Kako ti je vagina?
Imam komšiluk. Pazi šta pričaš.
Evo. Ti voziš jer ja pijem.
Već si počela? - Šta te briga.
TRIŠ SKIDA ZVEZDE
Dobro.
Dobro se nosiš, nisam se nadala.
Da, dobro sam. - Fino.
Da. - Fino.
Dan zahvalnosti je porodični praznik,
a Šenon odjednom hoće da ga provede s Rikom?
Nikad u životu nismo bile razdvojene za Dan zahvalnosti.
Zaboga, zašto?
Ne kapiram. Zašto se druži s tim skotom?
Sigurno se sažalila nad njim. - Šta će da jedu?
Baš me zanima.
On ne zna da kuva ništa, znaš.
Tako mi svega, ako kupi gotovo jelo,
otkinuću mu muda.
Triš, zapamti, biće kod tebe za Božić.
Tako da... - To nema veze.
Hajde da to izbacimo iz te tvoje lepe glave, važi?
Jer ćemo se danas lepo zabavljati.
Kako? - Ispoljavaćemo se.
Ispoljavaćemo se do jaja. Ispoljićemo zabavu.
Ispoljavaćemo se celog dana.
Ispoljićemo sve!
Da! Ispolji se!
Da!
Ispolji se! - Umukni.
Zvuči glupo kad ja kažem?
Ne. - Ispolji se.
Koju pitu si donela?
Tvoju omiljenu. Koja je? - Od bundeve. Nije.
Mislila sam da voliš borovnice. - Važi.
Stižem.
Srećan Dan zahvalnosti.
Imam mali poklon za tebe. - Divno.
Sve je to od Sem. - Dobro.
Ona je u depresiji. - Da.
Strašno. Može piće?
Da, ovo. - Važi.
Odmah. - Otvoriću je.
Srećan Dan zahvalnosti.
Zdravo!
Klopa. Super izgleda. - Hvala što si došla.
Gde da stavim pitu? - Ovde.
Stavi tu. Idem po pivo.
Ćao! - Lep kaiš.
Izvini što kasnimo. Zadržao me posao.
Bože! Klavir je vraćen?
Da. - Kako?
Bilo je poteškoća.
Šta si uradio? - Nije bilo teško.
Samo se razmećem.
Pozvao sam porodicu i trampili smo se.
Sad oni imaju onaj novi, a vi Džoelov stari?
Hvala.
Da, Džoelu je bilo stalo, pa...
Drago mi je da je tu.
I meni. - Živeli.
Hvala vam što ste mi dozvolili upad na slavlje.
Srećan Dan zahvalnosti!
Dobro došla. - Hvala.
Izvinite. Šta je to bilo? - Šta?
To smejuljenje, očijukanje, namigivanje?
Ne znam o čemu pričaš?
Ovaj... - Dajte, ne padamo na te fore.
Ljubav je u vazduhu!
Stvarno?
Svega mi!
Semi, ti si sledeća.
Ne znam baš.
Sem samo što nije usvojila jednu krznenu bebu.
Mrzim reč „krznena beba”. - Dobro, psa.
Stvarno? - Mislila sam...
Uradi to. Promeniće ti život.
Da. Velika je to odgovornost, ali...
Ne znam da li želim kuče da mi sere po kući.
Pokušali smo sa Rodžerom.
Divne su vam slike. Zanimljivo.
Da. Unosimo neke novine. - Da!
Fred i ja smo se pitali ko je ono.
Da li su ti to nećaci? - Ne. To su moji sinovi.
Molim?
Preslatki su. Liče na tebe.
Idem da isečem ćurke.
ZDRAVLJE MOJA PORODICA
TRIŠA
Čoveče, koliko mesa!
Prazna ti je čaša.
Ne smemo dozvoliti to.
Pre nego što počnemo, neko bi trebalo da izgovori molitvu.
Sem?
Ozbiljan si?
Brede, nisam ti ja za molitve.
Semi, hajde. Svi radimo nešto novo danas.
Vidi mene. Jedem valjuške od krompire na pari.
Nema razlike zaista.
Prepusti meni da procenim, Brede.
Treba ti to da radiš. Dobar si u tome.
Radije bih da tebe gledam.
Jebi se!
Dobro. Idemo.
Isuse...
Tako se zove, je l' da? - Sem.
Mnogo je toga na čemu smo zahvalni ove godine.
Počeli bismo od zahvalnice za najdragocenije darove.
Prvo, za ove divne ljude okupljene ovde.
Živeli.
Drugo, za sve ove đakonije koje ćemo pojesti.
Živeli.
Treće, za pino griđo.
Živeli!
To je za tebe.
Jebiga, hvala ti za moju sestru.
Živeli!
Hvala ti za ove hrskave rolnice
koje ću uskoro sjebati.
Jesam li nešto propustila?
Sve si dobro rekla. - Ne!
Za naše divne domaćine.
Da. - Živeli...
Hvaljen, blagosloven bio i neka se sveti ime tvoje.
Živeli!
Volim kad se nazdravlja uz molitvu koja ima reč „jebiga”.
Dobro, navalite.
Hvala.
Semi, dodaj mi meso. - Hvala.
Može meni batat? - Da.
Ovo je samo za mene.
To je mnogo sosa.
Brede, sve si sam spremio?
Oljuštio sam pola krompira
i spremio valjuške na pari.
Da, jeste. - Dobro.
Pa, Brede, tajanstveni čoveče.
Ne mogu da verujem da si imao čitav jedan drugi život.
Pa... - Ko hoće vina?
Molim te. - Jesi li žedna, Irma?
Ja imam pivo.
Ne brini se. - Hoćeš još?
Koliko često viđaš sinove?
Ne onoliko često koliko bih voleo. Zauzeti su svojom decom.
Ti si deda?
Da, tako to ide.
Zanimljivo.
Da li si onda i ti deda?
Ne, to ne ide tako.
Brede, kladim se da si bio divan otac.
Ne moramo da pričamo o tome.
Bredu ne smeta. Smeta li ti, Brede?
Ne.
Reci nam. Bio si oženjen...
Da, oženio sam se Ejmi posle srednje škole.
Tako mlad!
Oboje smo bili religiozni.
I tako se to tad radilo.
Da. - Ne mogu da zamislim.
Voleo sam je.
Bila mi je najbolji prijatelj, činilo se sve normalno.
A ja nisam hteo da budem to što jesam, pa sam pokušao da budem neko drugi.
Ali na kraju sam morao
da budem iskren u vezi s tim ko sam.
Razveli smo se i ja sam se preselio u Menhetn.
Dovoljno daleko da je ne ometam,
ali dovoljno blizu da viđam decu.
Kad bi ona to dozvolila.
Da li je dozvoljavala?
Ne tako često.
Bilo je komplikovano.
To je bio naš problem.
A ako ćemo pravo,
kako je ona mogla da me prihvati kad ni ja to nisam mogao da uradim?
Nikad neću razumeti takve ljude.
Ljubav je ljubav.
Da.
Volim je i dalje.
Ona je dobra osoba. Samo... Mi nismo...
Ona drugačije gleda na svet od mene.
To je sve.
Sad bar imaš Džoela, zar ne?
I sve nas. Volimo te, dete.
Da. - Da.
Pa,
veoma sam zahvalan na svemu sada.
Nisam hteo da pokvarim atmosferu.
Ne znam otkud to da pričam o sebi.
Nisi.
Dobro si?
Nego, kakva je ćuretina?
Dobra je. - Izvrsna.
Odlična. - Da, sjajna.
Nije suva. - Isto kao Triša.
Sem, nemoj!
Bože. - Samo to radiš.
Pričaš o svom džipu... - Ne.
...i vlažnoj vagini. - Prestani!
Bože. Umukni.
Kako Suzan kaže, ljubav je ljubav.
Ko si ti i šta si mi uradila sa sestrom?
Brede, mislim da si predivan čovek.
Drago mi je da si našao svoju osobu.
Hvala ti što si podelio sve ovo s nama
i što si me danas pozvao u goste.
Mi smo porodica.
Nećeš me rasplakati, Frede.
Ne želim to. - Da.
Na ovaj dan to sme da radi samo naša majka.
Zar nije sjajno što se naše bolje polovine tako lepo slažu?
Da!
Moram da zagrejem kola za ženu.
Hvatački klub sutra? - Dolazim.
I ja. Već radim vežbe istezanja.
To volim da čujem, Semi.
Dobro se obucite. Neću da čujem kukanje.
Dobro, deco. Doviđence. - Doviđence.
Hvala. Vidimo se.
Bože, je li on slep?
Zar nismo bili za istim stolom?
Nije prestala.
Posle svega što je čovek proživeo, ona ga još davi.
Bože. - Sem.
Ne mogu da verujem da si htela psa. - Znam.
Mislila sam da bi bilo lepo dotaći nešto meko kad dođeš kući.
Ali ga je jedan mladi par usvojio i...
Bla, bla. - Probaj ponovo.
Videćemo.
Nemojte da padnete.
Odvaljena je.
Obe su. - Da. U pravu si.
Znaš...
Bredova priča,
retko kad razmišljam
o tome kroz šta drugi ljudi prolaze.
Da.
Stvarno nisam mogla da razumem
zašto odustaješ od dece.
To ti je toliko značilo.
Prosto...
Ne znam, mislila sam
da menjaš sebe da bi usrećio drugog.
Ali sad kapiram.
Stvarno.
To je valjda tako kad voliš nekog.
Da.
Ti usrećuješ ljude.
Da. Tako je, Džoele.
To je dar.
To je
efekat Džoela Andersona.
Jeste.
Vodi me kući.
Pijana sam. - Vidi nje!
Džoele, volim te. - I ja tebe.
Imala sam savršen dan. - Lepo!
Najbolji! Da! - Drago mi je!
I meni. - VIdiš? Efekat Džoela Andersona.
To je efekat pino griđa.
Da, sipao si joj mnogo pino griđa.
Volim da napunim, da ne ustaješ.
Večernje ćaskanje?
Uvek.
Moramo da pričamo o Irmi i Tifani.
Ne shvatam šta se desilo. - Da li je istina?
Jeste... - Ne mogu!
Pričaćemo. - Samo...
Moram da svarim to. - Da.
Srećan Dan zahvalnosti. - Džoele, najbolji si!
Srećan Dan zahvalnosti. Ćao, Triša. - Ćao!
Ne mogu da ga ubodem. - Čoveče.
Pomozi mi.
Džoele, volim te!
Ćao!
Triša.
Zdravo.
Zdravo, mali.
Zdravo.
Nadam se da nije čudno.
Bila sam kod prijatelja za Dan zahvalnosti
i napravio je dve ogrom...
Napravio je mnogo ćuretine. Ima oko 20 kila.
Nego, znam da vas dvojica volite meso.
Pa sam pomislila, ovaj, praznik je.
I eto...
Htela sam da vam donesem malo.
Mislim da će se dopasti Vesliju.
I tebi.
Hvala. Da mu dam?
Da.
Hoćeš da probaš? Izvoli.
Sviđa mu se. Dobro. - Da.
Trebalo je da pozovem, izvini. Ali, Dan zahvalnosti je.
Nisam znala da li slaviš,
a za Dan zahvalnosti moraš da imaš ćurku.
Pa...
Hvala za meso. - Nema na čemu.
Mogu li da te pitam nešto? - Može.
Piješ li pivo s nekim drugim osim sa Džerijem?
Ne.
Dobro.
Samo me zanimalo.
Izvini. Trebalo je da te pozovem.
Srećan ti Dan zahvalnosti i ja idem...
Vozim Trišu kući.
Sanduče je puno i ne prima nove poruke.
Jesi li dobro?
Da. Hoću da pozovem tatu i čestitam mu praznik.
Dobro.
Probudi me kad stignemo kući. - Hoću.
Nikad ne bih pomislio da to tako uradim u životu.
Ali funkcioniše, zar ne? - Naravno. Da.
Daj mi tiganj. Mislim da staje.
To bi ipak bilo previše za mene.
Dobro. - Ne mogu.
Stići ćemo i do toga.
Bože, zar nije sjajno što su nam svi bili?
Baš mi je bilo potrebno. - Stvarno je bilo lepo.
Da. Nadam se da Suzan nije... - Bilo je u redu.
Dobro. Čaj ti je spreman. Idem u krevet.
Da ti stavim telefon na punjenje? - Ne. Dolazim ubrzo.
Dobro. Vidimo se. - Važi.
Kasnije ću to. Zdravo.
Sem!
Stani...
Shvatam.
Ćao, ja sam. Večernje ćaskanje.
Želeo sam da prva saznaš da si zvanično prva slika na frižideru.
Nisam siguran da će se Bredu dopasti izbor magneta,
ali o tome ćemo kad dođe vreme.
To je to.
Čujemo se uskoro. Volim te.
Hajde. - Stigle smo?
Da. - Kako sam umorna.
Znam da jesi. Ovako ću te uneti.
Kao... - Na krkače?
Dao, kao džakče krompira. Sranje!
Idemo.
Da li sam pogrešila? - Nisi.
Uneću te i smestiti u krevet.
Bože!
Jesi li dobro? - Da.
Znaš, Šenon se nije udostojila ni da me pozove.
Nije?
Žao mi je.
Možda joj je proleteo dan. - Možda.
Hvala što si dozvolila da ti se prikačim.
Je l' ti bilo zabavno? - Da.
Tvoji prijatelji su sjajni. - Da, dobra ekipa.
Idem ja sad,
na kauču sam ako ti zatrebam.
Imaš ovde vode.
Laku noć. - Laku noć.
Sem? - Da.
Hoćeš nešto da mi otpevaš?
Hoćeš da ti pevam?
Dobro? Šta želiš da čuješ?
Nešto lepo.
Dobro.
Laku noć. - Volim te.
Upali svetlo. - Pijana si.
Zdravo.
Otkud ti ovde?
Kako znaš gde živim?
U imeniku je pored telefona.
Da.
Želeo sam
da odgovorim na tvoje pitanje.
Odgovorio si. - Ne.
Želeo sam da dovršim odgovor na tvoje pitanje.
Dobro.
Istina je da pijem pivo samo sa Džerijem.
Ali kad si pitala, nisam shvatio
da želiš da piješ pivo sa mnom.
Pa, želim.
Želiš?
Da.
Voleo bih da popijem pivo s tobom.
Stvarno? - Stvarno.
Teško te je provaliti.
Ja sam Islanđanin. - Zbog toga je?
Mislim da nije.
Duhovit si.
To nisam znala. - Pun iznenađenja.
Rado bih, ali sada ne mogu.
Još nije ni podne. - Da.
Volim da započnem dan uz jaja i kafu, a posle, znaš...
Idem da se nađem s prijateljima u park.
Igramo se hvatanja.
Zabavnije je nego što zvuči.
Da, zvuči kul.
Misliš?
Kloni se parka sledećih 90 minuta.
Možda se predomisliš.
Znači, mogu...
Mogu da te pozovem?
Da.
Volela bih to.
Dobro.
Sjajno.
Bilo mi je drago.
Da. - Dobro.
Važi.
Savij kolena. Nisi trupac. Kaži ime.
Ja ću... Uhvati je, Suzan! - Ja ću.
Stigla sam. - Dobro je. Spremni?
Ćao, Sem! - Ćao!
Zdravo, Semi! - Dođi!
Gde sam, treneru?
Ako staneš iza Džoela i Breda, imaćeš šta da hvataš.
Spremna sam.
Dobro. - Kako se usuđuješ!
Šta sam ti rekao?
Hajde, Semi!
Pomozi joj.
Prevod titlova: Danijela Pejčić