To je isti fenomen.
Bacit ću se s litice i jednostavno pretpostaviti
da će pod liticom stajati neka nova ja
i uhvatiti me.
I dogodit će se hrpa sranja...
RADIMO TEŠKE STVARI
To.
Zbog njih ću postati nova žena
prije nego što uhvatim samu sebe na dnu.
Ajme.
Znači, imate povjerenja u to.
Imaš povjerenja.
Ne znam je li to povjerenje.
- To je suludi predosjećaj. - Bože!
To je ugovor s vragom.
- Ne možeš ostati. - Ne!
Ne možeš otići. Dakle, nema ti druge.
Doduše, mogla bi ostati.
- Vidjet ćeš djevojku... - Ne.
Ne mogu sad ovo.
- Ne mogu sad ovo! -„Vidjet ćeš djevojku.”
Začepite. Volim vas, ali začepite.
Ne!
Ne.
Što sam učinio?
MOST
NETKO NEGDJE
- Bok. - Bok.
- Što je? Što se zbiva? - Ništa.
Upravo sam se sudario s dragom staricom.
U redu.
Moj Bože, nisi je ubio, zar ne?
Nisam! Samo smo se kucnuli, ali...
Je li sve u redu?
Hoće li pohani kruh pomoći?
- Da, mogao bi. - Tako je. Vrijedi probati.
Spucao si staricu. Malo ste se kucnuli!
- Da. - Sve je u redu.
Čekaj.
Moj Bože, zove me.
Zašto me zove? Rekla je da je dobro.
Ozlijedila je jebeni vrat?
Halo?
Da.
Ne, jesam.
Da.
Naravno.
Bok.
To je dobro zvučalo. Je li bilo dobro? Bilo je.
Pita jesam li dobro
jer je shvatila da me nije pitala nakon sudara.
Ajme. To je...
- Stvarno lijepo. - Lijepo.
Nisam to nikad doživio.
Joele, pogledaj!
Pohani kruh! Voliš pohani kruh!
Da, volim ga.
Oprosti, ovo je bilo glasno. Promijenimo temu.
- Sigurno? - Promijenimo temu.
Želiš li razgovarati o tajnovitim muževima?
Frede!
Frede Rococo.
Nisam to ja.
Provalili smo te.
Što? Došao sam po salatu. Nebitno.
Cijelo si vrijeme dolazio ovamo?
- Ne. - Nećemo odati tvoju tajnu.
- Sjedni s nama. - Da.
Ovdje, ispred pohanog kruha?
- Ubijate me! - Danas se častimo.
Ne obraćaj pozornost.
Evo, Frede. Cheeseburger i krumpirići.
- Frede. - Frede.
Što je? Ponekad želim biti zločest.
- Što? Ovo ovdje? - Da.
Joele, nije tako strašno.
- Nije strašno, zar ne? - Nije strašno.
Da.
Možeš li voziti?
Mogu te ja povesti. Bilo bi baš lijepo.
Ne, dobro sam.
Samo sam malo potresen, ali dobro sam.
Dođi kod mene, pa ću te zaliječiti.
Možemo piti ’tinije, škakljati se i...
Baš bih mogao.
- Možemo to. Želim to! - Možeš?
Ne moraš pitati Brada?
Ne! On mi je dečko, a ne mama.
Mogu raditi što želim, a želim prespavati kod tebe.
Bože. Jedva čekam. Bit će...
Trebam to. Bit će kao nekad. Zbilja se veselim.
Joele, nemoj! Daj.
Nisam te vidjela ovakvog otkad smo gledali Opus g. Hollanda.
Saberi se, daj.
Dobro sam.
- Dobro sam. Jesam. - Sigurno? U redu.
Jer ako želiš,
rado ću ti otpjevati „Beautiful Boy”...
Ni slučajno! Spusti ruke!
Moji prsti...
Nemoj, taj me dio najviše sjebe. Spusti ih.
I mene to sjebe.
Kako Richard Dreyfuss
nije dobio Oscara za to?
Pogrešna godina.
Pogodi što?
Baš me briga, Rick.
OPCIJE ZA RASVJETU
KONZA ZA LIJEK
Ne.
Želim znati
tko je kurva s kojom si se sad spetljao?
Dobio si klamidiju i prenio je na mene?
Kako si mogao?
Ne.
Ne pravi se glup.
Da, bila sam kod liječnika!
Da, testirala sam se, idiote. A ti?
Ja?
Ne.
Nema šanse da sam ti je ja prenijela.
To je medicinski nemoguće.
Nisam sanjala klamidiju, skinula je s neba i rekla:
„Fora! Prenijet ću ovu spolnu bolest
svojem blesavom bivšem mužu koji...”
Daj mi mobitel.
Bok, Rick. Ovdje Sam.
Da, svi znaju da ne možeš držati kitu u hlačama.
Ne. Začepi, jebote. Sad ja govorim.
Da, to si bio ti.
Ti i tvoja prljava kita odjebite od moje sestre.
Razumijemo se? Razumijemo. U redu. Dobro.
- Želiš li još nešto dodati? - Da. Seronjo!
Mislim da je bilo dovoljno. Hvala.
- Jebi se. - Da.
- Dakle, konačno si ga nazvala. - Da.
- Kako se osjećaš? - Zaista dobro.
- Dobro si? - Da.
- Da te ostavim? - Ne! Sad sam nabrijana!
- U redu... - Dobar osjećaj.
Dobro! Što želiš od mene?
- Sjedni onamo. - U redu.
- Spremna? - Da, totalno spremna.
Mitch, Helen,
veseli me što mogu ovo podijeliti s vama.
Dobro došli na event „Konza za lijek”.
Hvala.
Ovdje imam skicu prostora.
Kao što vidite, stolovi su ispred.
Kad gosti stignu, tu će se registrirati.
Dat ćemo im lopaticu
i registrirati njihov telefonski broj za aukciju uživo.
Neću reći „registrirati” dvaput.
- Sviđa mi se. Rasturaš. - Hvala.
Ovdje su stvari za aukciju,
jako su zanimljive.
Karte za ložu za utakmicu.
Imamo dvije karte za Lak za kosu u McCainu.
Imamo i plaćeni tečaj pivarstva
u Manhattan Brewingu.
- Znala sam da će ti se svidjeti. - Fora.
A sad...
Mitch, Helen,
znam da večeras niste željeli gurati sebe u prvi plan,
ali vaša je priča jako inspirativna
i znam da će utjecati na ljude.
Omogućit će im da se povežu s njom
i nadahnuti ih da budu velikodušni.
- Smijem? - Da, naravno.
Mislim...
Trish, ovo je jako kul. Nisam znala da ćeš to učiniti.
- Sviđa ti se? - Jako.
NAŠA PRIČA
Triput je pobijedila rak.
Da, znam.
Ona je veliki borac, a on je jako voli.
- To je tako ludo. - Da.
U svakom slučaju, to je uglavnom to.
Dobro ti idu ovakva sranja, Tricia.
Samo želim da tu večer prikupe hrpu novca.
Mnogo sam naučila kroz ovo.
Na Sveučilištu Kansas vode sjajna istraživanja o raku.
Nisam to znala. A ti?
- Ni ja. - Upravo to!
Želim da prikupe kamion novca.
Nitko ne bi trebao...
Pa, znaš.
Da.
Što ako...
- Što ako što? - Pa...
Što ako na utakmici napišeš „Deset dolara za lijek”?
Možeš objaviti broj na velikom ekranu.
Ljudi mogu slati donacije porukom.
Pošalju poruku, doniraju deset dolara
i gotovo.
Ne znam. Jer...
Ako dođe 50 000 ljudi,
a četvrtina nešto donira, mogla bi...
- To je mnogo novca. - Kvragu.
To je dobro, zbilja dobro.
U redu.
Stavi ruku ovamo.
- Ruku? - Da, stavi je ovamo.
Kad izbrojim do tri, reći ćemo: „Jedan, dva, tri, manifestiraj.”
- Tako trebaš reći. „Manifestiraj!” - U redu.
Jedan, dva, tri.
Manifestiraj!
Ovo se nije dogodilo.
Moram ići. Bit ćeš odlična.
Ne! Želim da ostaneš.
Ne volim bogataše. Nisam ja za to.
- Nije bogataš. Obećavam. - Oni si ne mogu pomoći.
Nemoj! Sam, nervozna sam. Ostani.
Žao mi je. Moram ići nešto obaviti.
Što... Zbilja imaš nekog posla?
- Da, imam posla. - Je li Island?
Ostavi me na miru.
Jest! Naći ćeš se s njim?
- Ostavi me... - Nećeš valjda takva?
- Što? - Molim te.
Samo kažem, malo nakovrčaj kosu. Možda...
- Tricia! - Stavi sjajilo za usne.
Što god misliš raditi, prvo ga dobro pogledaj.
Nabijem te!
Isuse.
Isuse, priberi se.
Naravno.
U redu.
To nije strašno.
Nije strašno.
Bok.
- Hej. - Bok.
Oprosti što kasnim. Imala sam...
Imala sam modnu hitnu situaciju.
Lijepa košulja.
Hvala. Htjela sam probati nešto novo.
Upalilo je.
- Lijepo izgledaš. - Pardon?
- Rekla sam da lijepo izgledaš. - Hvala.
Hvala.
Gdje je Wesley? Ja...
On mi je emocionalna podrška.
I meni.
On spava.
U redu.
- Želiš da ga pozovem? - Ne, u redu je.
Pozvat ću ga. Wesley!
Bok.
- Dobar dečko. - Da.
Mislim da je nervozan kao i ja.
Želiš li prošetati?
Da, naravno.
- Dobro. Idem po jaknu. - U redu.
Kako su pilići?
Dobro.
Dao sam im neke igračke.
Ako im je dosadno, tuku se.
Pilići, ha? Isti su kao i mi.
Ondje sam napravio gredice.
Prokulice, brokula,
korabice.
Imao sam i gorušicu, ali jeleni su je pojeli.
Da. Znaš, moj...
Moj je tata znao objesiti sapun na uže
kako bi odbio jelene.
Ne znam je li to funkcioniralo,
ali nije ih htio ozlijediti.
Sviđa mi se ideja.
A ondje sam posijao heljdu.
Engleski grašak, ispričavam se.
Zemlja se treba odmoriti.
Zemlja je poput nas.
Pucaš li?
Pokušao sam.
- Kako je prošlo? - Trebalo mi je vremena.
Da, nije lako kao što izgleda.
Ali...
Znaš, ako...
Ako želiš, mogu ti pokazati.
U osnovi, moraš naći oslonac
i onda sve sjedne na svoje mjesto.
- Ima smisla. - Da.
Mislim da nam ide odlično.
Da, i ja.
Neugodno mi je, no bojala sam se da nećemo imati
o čemu razgovarati, pa sam napravila popis.
- Napravila si popis? - Da, jesam.
- Smijem li ga vidjeti? - Ne.
- Molim te.
- Zbilja je loš. - Nije toliko loš.
Nije ni dobar.
Daj da ga vidim, molim te.
U redu.
Moj Bože.
-„Psi.” - Ne moraš ga čitati naglas.
Želim odgovoriti na sva pitanja.
- U redu. -„Oduvijek si imao pse?”
Pa, uglavnom.
Jedne sam godine imao telicu.
To sam učinio samo jednom jer...
Puklo mi je srce kad sam je morao prodati.
Kako se zvala?
Audbjorg.
Izmišljaš, zar ne?
Ne izmišljam.
- Oprosti. - Zašto se smiješ?
- To je zbilja bolno. - Valjda...
Imala je nadimak?
Jer koja će krava doći kad to čuje?
Audbjorg!
Konačno se smiješ nekoj mojoj šali.
Ne sviđa mi se kako se omalovažavaš.
Koja još pitanja imaš?
Ovo je ponižavajuće.
„Kako je na Islandu?”
Prilično hladno.
Po zimi je jako mračno.
A ljeti jako svijetlo.
Zbilja je lijepo.
Ne moramo dalje ako ne želiš.
- Ne, zabavljam se. - U redu.
„Omiljena glazba.”
To je lako.
Klasična.
Wagner ili Debussy.
Tko ne voli „Clair de Lune” sigurno je seronja, ne?
Točno.
Možeš li mi to vratiti?
Ostat ćemo bez tema za razgovor, pa...
- Sranje. - Nije.
- Trebao sam pitati. - U redu je.
- Oprosti... - Nisi ti kriv.
Bože.
Znaš što? Idem ja.
- Ne, ja... Ne idi, molim te. - Želim...
Čovječe.
Oprosti. Ja...
- Nisi... - Hajdemo...
- Nisi ništa pogriješio. - Nastavimo šetati, ja...
Vidjet ćemo što će biti.
Ne znam, možda nemam...
Možda nemam emocionalnu infrastrukturu za ovo.
U redu.
Rekao je: „Baci.” I jesam.
Odbila se od tla i udarila ga između očiju!
To nije tvoj problem.
Nije moj... Zove se Loptanje.
- Zove se... Uhvati je! - Uhvati je!
Dokad moramo ovo držati na stopalima?
Jer moja su već utrnula.
Znaš što?
Sad kad to kažeš, mislim da su i moja.
To je loše? Mislila sam da tako treba.
- Je li? Ne znam. - Ne znam.
- Trebali bismo to skinuti. - Da, i ja mislim.
Iako volim ništa ne osjećati.
Sam!
Što će biti dalje?
Pa, prvo...
Prvo će biti grozno, a zatim odvratno.
A onda ćemo imati najnježnija stopala koja si ikada vidio.
A utrnulost?
Ne znam.
Super, sjajno.
- Živjeli. - Za utrnula stopala.
Za utrnula stopala.
U redu, dakle...
Možemo li...
Možemo li razgovarati o tome?
- Da. - Smijem li...
Da.
U redu.
Znam da si se pomirio s time,
ali ima li to što se događa veze s djecom?
Dobro. Brinula sam se
da ima veze s Bogom ili religijom.
Ne znam o čemu se radi. U redu. Bliže sam.
Ja... U redu.
Ne znam.
- Oprosti. - Ma ništa.
Oprosti.
Sve je zbilja odlično.
Brad i ja smo odlično.
Imam dobre prijatelje. Imam tebe.
Moj je život divan.
Zašto to nije dovoljno?
Zašto nije u redu željeti više?
Nema ništa loše u tome, Joele.
Ne znam što ću.
Pa, možda možeš
razgovarati s pastoricom Deb?
Ne. Taj sam most spalio.
Nisam sigurna, Joele.
Sve što si rekao o njoj i...
Ona je dobra, zar ne?
- Da. - Zašto onda...
Pokušaj i vidi što će se dogoditi.
Znaš, samo...
- Da. - Ona je...
Uvijek govoriš da su ljudi odani Isusu dobri.
Rekao si tako nešto, ne znam.
Odani Isusu su dobri ljudi?
Da, odani Isusu.
Zamalo sam kupila naljepnicu za auto na kojoj je to pisalo.
- Ali nisam. - U redu.
Dosta o... Proveli smo previše vremena
razgovarajući o meni. Sad o...
- Imam vremena. Samo nastavi. - Neću, dosadilo mi je.
Dosadio sam sâm sebi. Želim čuti o tebi.
Reci mi. Što ima kod tebe?
- Mnogo toga. - Dobro. Reci mi.
U redu.
Pa...
Znaš, postoji jedan tip.
Koji tip?
Znaš tipa koji je unajmio farmu?
Da! Tip iz bara!
Jako je muževan i ima jako dubok glas.
Kako se zove?
Zapravo ne znam.
Nitko to ne može izgovoriti.
- Ne znam. Zovem ga Island. - Island?
U redu. Islanđani su dobri ljudi.
- Jesu li? - Ne znam.
Jebote.
Pa...
On...
Pozvao me na spoj i otišla sam.
On me...
Poljubio me.
Oprosti!
- U redu. - Htjela sam ti reći.
- Kunem se. - Sve je u redu, sad mi govoriš.
I, kako se osjećaš?
Ne baš dobro.
Zašto?
Jer mi se zaista sviđa.
Znaš, nisam...
Nisam...
Ne znam što radim.
To me potiče na razmišljanje.
O čemu?
- O tome što mislim o sebi. - Da.
I...
Stalno razmišljam, što ako me upozna?
Kako bi to mogao htjeti?
Kako ne bi?
Zbilja se želim tako osjećati.
Ja...
Zaista se trudim.
Zaista.
Ali nekih se osjećaja teško riješiti.
- Znam. - Zbilja to želim.
Zašto ne pokušaš i vidiš što će se dogoditi?
Pa... Jebi se.
To mi je rekla mudra žena.
Ne, ona je glupa kuja.
Htio sam da ti bude kao meni.
Pustimo Opus g. Hollanda da nas razveseli.
Može!
- Da. - Ne prijeti mi zabavom.
Bome hoću, želim jesti krafne.
Mamice!
Ne znam trebam li ih jesti. Sit sam.
Pomoći će ti. Obećavam.
Ovo je ona s jagodom koju sam... To!
- Prvi je put kušam. - I ja.
Moj Bože.
- Ali? - Nije.
Izgleda kao Tricijina upala mjehura.
- Nije bila upala mjehura. - Ne!
- Klamidija! - Ne!
To se još nije dogodilo!
Kako glupo.
Prijevod titlova: Oleg Berić