Det är samma fenomen.
Jag ska kasta mig från klippan, och bara anta
att personen jag blir efteråt står längst ner
och fångar mig.
En massa saker kommer att hända...
VI GÖR SVÅRA SAKER
Ja.
...som kommer att förändra mig
när jag väl fångar mig själv längst ner.
Attans.
Så man litar på det.
Lita på det.
Jag vet inte om det är tillit.
- Det är en löjlig föraning. - Herregud!
En förhandling med djävulen.
- Man kan inte... - Nej!
...stanna eller gå, så nu kör vi.
Men man kan stanna.
- Man ska träffa en tjej... - Nej.
Jag orkar inte det här nu.
- Jag orkar inte! - "Träffa en tjej..."
Jag älskar er, men håll käften.
Nej!
Nej.
Vad har jag gjort?
- Hej. - Hej.
- Vad är det? - Inget.
Jag krockade precis med en kär gammal tant.
Okej.
Herregud, du dödade väl inte henne?
Nej! Det var bara en liten olycka, men...
Är allt okej?
Skulle fattiga riddare hjälpa?
- Ja, faktiskt. - Det är värt ett försök.
Du träffade en gammal dam. Hade en liten olycka!
- Ja. - Det är okej.
Vänta.
Herregud, hon ringer mig.
Varför ringer hon? Hon mådde bra.
Skadade hon sin jävla nacke?
Hallå?
Ja.
Nej, det är jag.
Ja.
Absolut.
Hejdå.
Det lät bra. Var det bra? Det var bra.
Hon ville se om jag var okej,
för hon insåg att hon inte frågade när vi krockade.
Oj. Det var...
- Det är det snällaste... - Så snällt.
...nån har gjort för mig.
Joel, titta!
Fattiga riddare! Du älskar fattiga riddare!
Ja, det gör jag.
Ursäkta, det lät mycket. Vi byter ämne.
- Säkert? - Vi byter ämne.
Vill du prata om luriga makar?
Fred!
Fred Rococo.
Inte jag.
Du är så avslöjad.
Vadå? Jag ska bara hämta en sallad.
Har du gått hit hela den här tiden?
- Nej. - Vi avslöjar inget.
- Du kan väl sitta med oss? - Ja.
Här, framför de fattiga riddarna?
- Ni tar kål på mig! - Vi njuter.
Bara ignorera det.
Okej, Fred. Din ostburgare och pommes.
- Fred. - Fred.
Ibland vill jag vara en stygg pojke.
Oj!
- Vad? Var det där? - Ja.
Det var inte så farligt.
- Nej, det är inte så farligt. - Nej.
Klarar du att köra?
Jag kan skjutsa dig. Vill du det?
Nej. Jag mår bra.
Jag blev bara lite skakad, men det är okej.
Jag hade velat ta hand om dig hemma hos mig.
Vi kan göra tinis och kittlas och...
Det skulle jag kunna.
- Vi kan göra det. Det vill jag! - Kan du?
Måste du inte fråga Brad?
Nej! Han är min pojkvän, inte min mamma.
Jag kan göra vad jag vill, och jag vill ha pyjamasparty.
Herregud. Jag blir så glad. Det blir så...
Jag behöver det här. Det blir precis som förr.
Nej! Kom igen.
Jag har inte sett dig så här sen vi såg Mr. Holland's Opus.
Samla dig, kom igen.
Jag mår bra.
- Jag mår bra. - Säkert? Okej.
För om du vill,
kan jag sjunga lite från "Beautiful Boy" och jag...
Våga inte! Ta ner händerna!
Mina fingrar...
Nej, det är den delen som jag blir förstörd av.
Jag blir också förstörd.
Jag fattar inte att Richard Dreyfuss
inte vann en Oscar för den.
Det var inte hans år.
Men gissa vad?
Jag skiter i om du är på jobbet, Rick.
Nej.
Det jag vill veta är
vilket slödder du har fått ihop det med nu?
Du går och får klamydia, och bara ger det till mig?
Vem gör så?
Nej.
Spela inte dum mot mig.
Ja, jag var hos läkaren!
Ja, jag blev testad, din idiot! Blev du?
Jag?
Nej.
Det är helt omöjligt att jag skulle ha gett det till dig.
Det är medicinskt omöjligt.
Jag drömde inte ihop klamydia och tog det från himlen och sa:
"Kul! Jag ska ge könssjukdomen
till min jävla rövslickande idiot till exmake som..."
Ge mig telefonen.
Hej, Rick. Det är Sam.
Ja, alla vet att du inte kan hålla kuken i byxorna.
Nej. Håll käften. Jag pratar nu.
Ja, det var du. Ja.
Du och din äckliga kuk ska hålla er borta från min syster.
Är det förstått? Okej. Bra.
- Vill du säga nåt mer? - Ja. Bara... Svin!
Okej, det räcker nog. Tack.
- Dra åt helvete. - Ja.
- Okej! Så du ringde till slut? - Ja.
- Hur känns det? - Riktigt bra.
- Bra? - Ja.
- Vill du ha lite tid? - Nej! Jag är igång!
- Okej... - Det kändes bra.
Bra! Var vill du ha mig?
- Sätt dig där. - Okej, här.
- Är du redo? - Jag är riktigt redo.
Mitch, Helen,
det är så kul att dela det här med er.
Välkomna till Konza - För ett botemedel.
Tack.
Jag har en skiss över utrymmet här.
Som ni ser har vi våra bord därute,
där gästerna registrerar sig när de anländer.
Vi ger dem en paddel,
och vi registrerar deras telefonnummer för auktionen.
Inte "registrerar" igen.
- Älskar det. Så bra. - Okej. Tack.
Här borta visar vi upp våra auktionsföremål,
vilka vi är så glada för.
Vi har vip-platser till football- matchen.
Vi har två biljetter för att se Hairspray på McCain.
Vi har en "Brygg din egen öl"-upplevelse
på Manhattan Brewing Company.
- Den gillade du, ja. - Häftigt.
Nu...
Mitch, Helen,
ni ville inte att kvällen skulle handla om er,
men er historia är så inspirerande
och jag vet att den knyter an hos folk.
Jag vill ge dem nåt att knyta an till
och förhoppningsvis inspirera dem till generositet.
- Får jag? - Ja, självklart.
Jag menar...
Trish, det här är så häftigt. Jag visste inte att du skulle göra detta.
- Gillar du det? - Älskar det.
VÅR HISTORIA
Hon besegrade cancern tre gånger.
Ja, jag vet.
Hon är en sån kämpe, och han älskar henne så mycket.
- Det är galet. - Ja.
I alla fall, det är det mesta av det.
Oj.
Du är så duktig på det här, Tricia.
Jag vill bara dra in en massa pengar till dem.
Jag har lärt mig så mycket.
De gör otrolig cancerforskning uppe på K-state.
Jag visste inte det. Visste du?
- Nej. - Jag vet!
Jag vill bara leverera en massa pengar till dem.
Ingen familj ska behöva...
Ja, du vet.
Ja.
Tänk om...
- Tänk om vad? - Jo...
Tänk om du gjorde "Tio dollar för ett botemedel" på en football- match?
Man kan slänga upp ett nummer på skärmen,
som folk kan donera till.
De sms:ar numret, donerar tio dollar,
färdigt, liksom.
Jag vet inte.
Om det var 50 000 där,
och en fjärdedel donerade nånting, kunde man...
- Det är mycket pengar. - Fan.
Det är bra. Det är riktigt bra.
Okej.
Hit med handen.
- Min hand? - Ja, hit med den.
På tre säger vi: Ett, två, tre, manifestera.
- Du måste säga så. Manifestera! - Okej.
Ett, två, tre.
- Manifestera! - Manifestera!
Okej, det hände aldrig.
Jag måste sticka. Det kommer att gå bra.
Nej! Jag vill att du stannar.
Nej. Rika personer är inte min grej.
- Han är inte så. Jag lovar. - De kan inte hjälpa det.
Nej! Jag är nervös. Jag vill ha dig här.
Jag är ledsen. Jag ska göra en sak.
Vad ska du... Ska du göra nåt?
- Ja, det ska jag. - Är det Island?
Lämna mig ifred.
Det är det! Ska ni träffas?
- Låt mig... - Du ska väl ha nåt annat på dig?
- Va? - Snälla.
Bara... locka håret lite. Kanske...
- Tricia! - Lite läppglans kanske?
Vad du än gör, ta en bra titt på den först.
Knip igen!
Herregud.
Skärp dig.
Typiskt.
Okej.
Ingen stor grej.
Hej.
- Hej. - Hej.
Ursäkta att jag är sen. Jag...
Jag hade ett modenödfall.
Jag gillar skjortan.
Tack, jag... Jag ville prova nåt nytt.
Det funkar.
- Du är jättefin. - Ursäkta?
- Du är jättefin. - Tack.
Tack.
Var är Wesley?
Han är mitt känslomässiga stöddjur.
Mitt också.
Han sover.
Okej.
- Ska jag kalla på honom? - Nej, det är okej.
Jag kallar på honom. Wesley!
Hej!
- Duktig pojke! - Ja.
Han är nog lika nervös som jag.
Vill du ta en promenad?
Ja, visst.
- Okej, jag hämtar min jacka. - Okej.
Hur mår hönorna?
De mår bra.
Jag la dit några leksaker.
De bråkar om de blir uttråkade.
Hönor? Precis som vi.
Jag gjorde några rabatter därborta.
Brysselkål, broccoli,
kålrot.
Jag hade sareptasenap också, men rådjuren tog det.
Ja. Min...
Min pappa brukade hänga upp tvål
för att hålla dem borta.
Jag vet inte om det hjälpte, men
han ville inte göra nåt som skadade dem.
Jag gillar den idén.
Ja, och jag sådde lite bovete därborta.
Engelska ärtor, ursäkta.
Ja, jorden behövde vila.
Jord, den är precis som vi.
Skjuter du?
Jag provade.
- Jaså? Hur gick det? - Det tog ett tag.
Det är inte så lätt som det ser ut.
Men...
Om...
Om du vill, kan jag visa dig.
Man behöver hitta en bra ställning,
och sen faller det på plats.
- Det låter vettigt. - Ja.
Jag tycker att det går bra för oss.
Det tycker jag också.
Lite pinsamt, men jag var rädd att vi inte skulle
ha nåt att prata om, så jag gjorde en lista.
- Gjorde du en lista? - Ja.
- Får jag se den? - Nej.
- Snälla?
- Den är riktigt hemsk. - Nej då.
Det är ingen bra lista.
Låt mig se den, snälla.
Okej.
Herregud.
- "Hundar." - Du behöver inte läsa det högt.
Jag vill svara på alla frågor om mig.
- Okej. - "Har du alltid haft hund?"
Ja, nästan.
Ett år födde jag upp en mjölkkalv.
Jag gjorde det bara en gång för
det krossade mitt hjärta när jag sålde henne.
Vad hette hon?
Audbjorg.
Du hittar på det här, va?
Det gör jag inte.
- Ursäkta. - Varför skrattar du?
- Det är sårande. - Förhoppningsvis
hade hon ett smeknamn.
Vilken ko skulle komma när de hörde det?
Audbjorg!
Äntligen skrattar du åt ett av mina skämt.
Jag gillar inte hur du alltid nedvärderar dig.
Vad har du mer för frågor?
Det är förnedrande.
"Hur är Island?"
Det är ganska kallt.
Väldigt mörkt på vintern.
Väldigt ljust på sommaren.
Riktigt vackert.
Du behöver inte fortsätta om du inte vill.
- Nej, jag har roligt. - Okej.
"Favoritmusik."
Det är enkelt.
Klassisk.
Wagner eller Debussy.
Om man inte gillar "Clair de Lune", är man en idiot.
Precis.
Kan jag få den tillbaka?
För vi kommer inte att ha nåt mer att prata om.
- Fan. - Nej.
- Jag borde ha frågat. - Det är okej.
- Nej, förlåt. - Det är inte du.
Herregud.
Jag ska nog gå.
- Nej, jag... Snälla, gå inte. - Jag vill...
Jösses.
Jag ber om ursäkt.
- Du gjorde... - Vi...
- Du gjorde inget fel. - Vi går bara, jag...
Vi ser vad som händer.
Jag vet inte, jag har kanske inte...
Jag har kanske inte den känslomässiga infrastrukturen.
Okej.
Han sa "Kasta den", så det gjorde jag!
Den studsade i marken, och träffade honom rakt i ögonen!
Inte ditt problem.
Inte mitt... Det heter Catch Club.
- Det heter... Ta den! - Ta den!
Vänta. Hur länge ska vi ha dem på våra fötter?
Mina börjar domna bort.
Vet du vad?
Nu när du säger det, mina är nog också domnade.
Är det illa? Jag trodde det var meningen.
- Är det? Jag vet inte. - Jag vet inte.
- Vi borde ta av dem. - Du har nog rätt.
Fast jag gillar att inte känna.
Sam!
Vad händer nu då?
Tja, först...
Först kommer det att vara hemskt, sen blir det äckligt.
Sen får vi de mjukaste bebisfötterna du nånsin har sett.
Och domningarna?
Oklart.
Härligt. Det är fantastiskt.
- Skål. - Skål för domnade fötter.
Skål för domnade fötter.
Okej, så...
Är...
Är det okej att prata om det nu?
- Ja. - Ska jag bara...?
Ja.
Okej.
Jag vet att du har accepterat det,
men hänger det här ihop med att skaffa barn?
Okej. För jag var orolig
att det hade nåt att göra med Gud.
Jag var lite osäker. Okej, jag närmar mig.
Jag är... Okej.
Jag vet inte.
- Förlåt. - Nej.
Förlåt mig.
Det är bara det att allt är riktigt bra.
Det är riktigt bra med Brad.
Jag har goda vänner. Jag har dig.
Jag har underbara saker i mitt liv.
Varför räcker inte det?
Vad är fel med att vilja ha lite till?
Jag tycker inte att det är fel.
Vad jag ska göra?
Kanske...
Du kanske kan prata med pastor Deb?
Nej. Den bron är bränd.
Det vet jag inte.
Allt som du har sagt om henne, och hon är...
Hon är väl en god människa?
- Ja. - Du kan väl...
Du kan väl försöka och se vad som händer?
Bara...
- Ja. - Hon är...
Du säger alltid att Jesus-folket är goda personer.
Du sa nåt sånt. Jag vet inte.
Är Jesus-folket goda?
Ja, Jesus-folket.
Jag skaffade nästan ett klistermärke med den texten.
- Och sen lät jag bli. - Okej.
Slutpratat om... Vi har pratat för mycket
om mig. Nu pratar vi om...
- Jag har gott om tid. Fortsätt. - Nej.
Jag är trött på mig. Jag vill höra om dig.
Berätta om dig. Vad händer med dig?
- Så mycket. - Bra. Ut med det.
Okej.
Tja...
Det finns en kille.
Vilken kille?
Du vet killen som hyr gården?
Ja! Killen från baren!
Han är så manlig, och har en riktigt djup röst.
Okej, vad heter han?
Jag är inte riktigt säker.
Det är nåt som ingen kan uttala.
- Jag kallar honom bara Island. - Island?
Okej, islänningar är väldigt bra folk.
- Är det sant? - Jag vet inte.
Fan.
Jo...
Han...
Han bjöd ut mig på en dejt och... jag gick dit.
Och han...
Han kysste mig.
Förlåt!
- Okej! - Jag har velat berätta.
- Jag lovar. - Det är okej, du berättar nu.
Hur känns det då?
Inte bra.
Varför inte?
Eftersom jag gillar honom.
Och jag är inte...
Jag är inte riktigt...
Jag vet inte vad jag gör.
Det drar bara upp en massa saker.
Vilka saker?
- Hur jag känner för mig själv. - Ja.
Och...
Jag tänker på om han skulle lära känna mig.
Hur kan han vilja det?
Hur kan han inte?
Jag vill verkligen känna så.
Jag...
Jag försöker verkligen.
Det gör jag verkligen.
Men sånt kan vara riktigt svårt att komma över.
- Jag vet. - Jag vill verkligen.
Men du kan väl försöka och se vad som händer?
Ja... Fan ta dig.
En klok kvinna sa det en gång.
Nej, hon är en dum subba.
Jag ville ha dig på min nivå.
Ska vi se Mr. Holland's Opus så vi båda kan må bättre?
Gärna!
- Ja. - Hota mig inte med nöje.
Jo, för jag vill kränga munkar.
Mamma!
Jag vet inte om jag borde äta dem. Min näsa är täppt.
Det hjälper. Jag lovar.
Är det jordgubben som jag... Ja!
- Den är ny för mig. - För mig med.
Herregud.
- Men? - Det är det inte.
Den liknar Tricias urinvägsinfektion.
- Fast det var inte det. - Nej!
- Klamydia! - Nej!
Det har inte hänt än!
Så dumt.
Undertexter: Jonna Persson