Baigei? Dičkiai jau pasiruošę išeiti.
Taip, aš taip manau.
Vieną pražiopsojau.
Net jų kakučiai žavūs.
Gerai. Manau, viskas.
SAVANORĖ
Šito aš neliesiu.
„UNIVERSITETO SPURGOS“
SVEIKINA MANHATANAS
Nuo manęs trenkia?
- Ne. - Tikrai?
- Nieko neužuodžiu. - Tai gerai.
Kas nors naujo su Islandija?
- Rimtai? Nesikalbėjote? - Ne.
Kaip gaila, Sem. Maniau, pasimatymas buvo smagus.
Taip, žinai...
Tuo blogiau jam.
Žinai, ką? Didžiuojuosi tavimi.
Dėl ko?
Dėl to, kad nepabūgai. Nes senoji Sem...
Dieve, nėra senosios Sem. Jėzau.
Gerai, Sem, kurią pažinojau anksčiau.
Ji nebūtų nuėjusi, bet naujoji Sem?
Jėzau.
- Naujoji Sem... - Naujoji Sem.
...nuėjo.
Manau, tai išties puiku.
Ką ji darys toliau?
Pasipuoš nagus?
Susigarbanos plaukus? Įsidės papus?
Gerai.
Eini į vidų?
Einu.
PRESBITERIONŲ BAŽNYČIA
Būsiu čia. Turiu galvosūkių. Nepražūsiu.
- Gerai. - Gerai.
Pirmyn, Džoeli!
Džoeli?
Labas.
Kokia nuostabi staigmena.
Laukiau tavęs.
Man regis, ir aš tavęs laukiau.
Gerai jautiesi?
Dabar man taip būna. Nežinau, kodėl.
Čia tobula vieta.
- Taip. Tikrai, ar ne? - Taip.
Pasitaikė proga, todėl ir pasinaudojom.
Nepasigailėjom.
Kodėl taip ilgai užtrukai? Pasiilgom tavęs.
Turbūt man buvo gėda.
Dėl Dievo meilės, Džoeli.
Per daug save spaudi.
- Turbūt. - Visa tai nesvarbu.
Svarbiausia, kad grįžai!
Taip.
Turi minutėlę? Galiu tau viską aprodyti?
Draugė laukia lauke, bet...
Aišku.
Trumpa ekskursija nepamaišys.
Labai džiaugiuosi, kad grįžai.
Ir aš.
Tik pažiūrėk į tą pianiną! Jis jau buvo bažnyčioje!
- Nieko sau. - Taip.
Viso.
- Labas. - Labas.
Kaip sekėsi?
Labai gerai.
Net nežinau... Ką aš sau galvojau?
Turiu galvoje...
Čia mano vieta.
Kartais reikia išeiti,
kad grįžtum ir suprastum, jog tavo vieta ten, ar ne?
- Taip. - Be to, jie turi sūpynes.
- Nori pasisupti? - Noriu.
- Kas pirmas nubėgs? - Taip!
Gerai, pirmyn! Bėgu!
Palauk, susitiksim.
Nesiruošei lenktyniauti.
Ateinu.
Sugrįžau.
Labas. Aš čia.
Vis dar dirbi.
Vis dar. Beveik baigiau.
Turiu pasakyti. Rytdienos protai – labai įspūdingi.
Manau, už tai reikia dėkoti ponui Šrederiui.
Norėjau pasikalbėti.
Nebelankysiu Betanijos bažnyčios.
Man labai gaila. Tikrai.
Noriu ten būti su tavimi. Bet...
Kai susipažinome...
bažnyčia buvo labai sudėtinga mano gyvenimo dalis...
Vis dar tebėra.
Ten negaunu to, ko man reikia.
Manau, kad turiu išsiaiškinti, ko man reikia.
Aš...
Sem nuvežė mane aplankyti pastorės Deb.
Padėjo?
Manau, kad taip.
Žinai...
Gali su manim kalbėti apie bet ką.
Žinau, Bredai.
Tau viskas gerai?
Taip.
Na...
truputį nusivyliau.
Puoselėjau šiokias tokias...
viltis, kad...
Bet viskas gerai.
Atsiprašau.
Vis tiek kartu pasivaikščiosim?
Žinoma.
Žinoma, kvaileli tu.
Žinoma.
Nori arbatos?
- Taip. - Ramunėlių?
Nustebink mane.
Gerai. Dabar pat užplikysiu.
Ką čia veiki? Ką nors sugadinau?
Kas?
Pamiršom gimtadienį.
Nežinau, kaip aš jį pamiršau.
Dirbu su vėžio labdaros projektu, dėl Dievo meilės.
Gimtadienis mano kalendoriuje. Mano galvoje.
Nesu jo pamiršusi. Nė karto.
Bet tiesiog...
Aš pasirengus užeiti į vidų.
Gerai.
Taip. Nieko per daug nepakeitei.
Taip, turbūt man taip patinka.
PRAŠAU NESTATYTI GĖRIMŲ ANT PIANINO!
Jūs tokios mielos toje nuotraukoje.
- Tau viskas gerai? - Taip. Na...
Aš ne...
Žinai, nežinau.
Ar...
Ar padėtų prisėsti, ar...
Taip.
Turbūt pamaniau, kad ši vieta padės man tik...
Padeda?
Nesu tikra. Nežinau.
Galėtume...
Nesu tikra, kaip tau pavyko, supranti?
Kaip gali būti čia
su visais jos daiktais ir viskuo.
Nes aš negalėjau. Man buvo per sunku. Aš...
Negalėjau čia net užeiti, supranti?
Tiesiog privalėjau nuo to pabėgti.
O paskui bandžiau išsaugoti tą jausmą.
Bet jis slysta iš rankų. Tarsi...
Suprantu.
Atrodo, kad ji...
nyksta, supranti?
Ir tas jausmas labai...
Tas jausmas...
Jausmas labai blogas, jis mane labai siutina.
Taip.
Supranti? Nežinau, kaip tau pavyko.
Tu jo nevengei. Tiesiog įžengei į liūdesį.
- Nežinau, kaip tau pavyko. - Triša.
Gyvenu su visais jos daiktais, bet pamiršau gimtadienį.
Tu turi kitų reikalų. Turi šeimą. Turi parduotuvę.
Turi daugybę reikalų. Aš turėjau tik tai.
Žinai, tu tvarkeisi vienaip, aš – kitaip, bet...
Abi atsidūrėme toje pačioje vietoje.
Nežinau. Manau, tau sekėsi geriau.
Nemanau, kad yra „geriau“.
Supranti...
Žinai, būna...
Dažnai pasitaiko dienų, kai apie ją nebegalvoju,
nors niekad nemaniau, kad taip nutiks.
Nenoriu, kad taip nutiktų. Nenoriu.
Nenoriu, kad pasidarytų lengviau.
Aš tik nenoriu, kad ji dingtų.
Taip. Manau...
Manau, man baisu...
netekti liūdesio.
Taip.
Nes tai reiškia, kad netenku jos.
- Suprantu. - Supranti mane?
Tai...
Bet tai...
Liūdesys – tai ne ji, supranti?
Nemanau, kad turime ir toliau šitaip save skaudinti.
Manau, kad...
liūdesys yra viena, o Holė – kas kita.
Ji niekur nedings, supranti?
Štai kas svarbiausia.
Ji tuo nepatikėtų.
Šituo. Kaip mes dabar sutariam.
Nepatikėtų.
Aš tai tikrai netikiu.
Sem.
Tikrai nežinau, kaip tai nutiko.
Turbūt ji turėjo susirgti vėžiu ir mirti, kad mes... pamėgtume viena kitą.
Nežinau. Sugaišom daugybę laiko.
Tu ne tokia ir bloga.
Manau, Holei patiktų, jei dabar išgertume vyno.
- Jei tave tai domina? - Manau, Holė pritartų.
- Gal tau... Gerai. - Prašau.
Taip.
Triša... Noriu, kad turėtum jį.
- Ne. Negaliu. - Ne. Noriu, kad tu jį turėtum.
Gerai.
Kai jį turėsi, ji visada bus su tavimi.
Ačiū.
Turiu visus jos daiktus.
Ačiū.
Kas čia dvokia?
Šunų šūdai.
- Nepaleisiu tavęs. - Ne.
Nepaleisiu, uostyk mane.
Ačiū už šitą.
Nėr už ką.
Pala, o kaip sekasi su Islandija?
Niekaip, nuėjome į pasimatymą, bet...
- Na, ir kaip sekėsi? - Gerai, bet, žinai...
- Bet kas? - Nieko.
- Nieko? - Nieko. Na...
- Triša, viskas gerai. - Ne, negerai!
Jėzau Marija! Kas negerai su vyrais?
Nuėjai į puikų pasimatymą, o po to – nieko?
Garbės žodis. Nekenčiu jų visų. Tikrai.
Parašyk man, kai grįši namo, gerai?
Parašysiu. Sakiau, kad jis šiknius.
Žinau, kad tu... Žinau.
„TRIŠA ŽVAIGŽDĖJE“
Labas! Taip, atsiprašau, pone.
Kas tau yra?
Žinai, kad patinki mano seseriai, ar ne?
Taigi, nueini į puikų pasimatymą – ir? Tiesiog nieko?
Tiesiog palieki ją nežinioje?
Kas tau negerai, blemba?
Ar bent numanai, ko netenki?
Ji žiauriai ypatinga. Ar žinai?
Ji žiauriai šmaikšti ir protinga, jautri ir graži,
ir turi be galo gerą širdį, kurios tu, beje, nenusipelnai.
Žinai, ką? Neskambink jai.
Pačiam blogiau.
Sakiau jai, kad tu – šiknius, bet ji neklausė. Taigi...
Atsiprašau.
Aš jai skambinau ir siunčiau žinutes, bet ji neatsakė.
Vis dar laikai mane šikniumi?
Tiesiog...
Tiesiog dabar manęs neklausk, gerai?
- Labas! - Ne.
Ne!
Skubus atvejis.
Ne. Dieve.
- Jau lenda. - Gerai...
- Eikš. Padėsiu. - Apie ką tu kalbi?
Čia Vilanderis Hjartarsonas. Kas?
Islandija. Labas.
Šįvakar buvo smagu. Pasimatysim vėl?
Pagaliau.
Tebūnie pašlovintas?
Tebūnie pašlovintas.
- Aš taip pavydžiu! - Tebūnie pašlovintas.
Rimtai, jaučiu, kad pokalbis su pastore Deb
kažką manyje išlaisvino.
Dabar viskas krenta lauk.
Gerai. Ji padės ten, kur nepadėjo mokslas.
- Būtent. - Mes pasiruošę?
Aš dar ir kaip pasiruošęs.
Tau čia kažkas truputį prilipo.
Neprilipo!
Tikrai nenori užeiti?
Norėčiau užeiti ir pabūti tau ramsčiu,
bet turiu paimti Bredą.
Jis turi kojas.
Sem!
Beje, kaip jam sekasi? Jam viskas gerai?
Taip. Bet turbūt jį įskaudinau.
- Manau, viskas bus gerai. - Taip.
Bet...
Jam nepatiko, kad apie bažnyčią
kalbėjau su tavimi, o ne su juo.
- Taip. - Tik jaučiau, kad tu...
Nežinau. Jaučiau, kad tu suprasi taip, kaip nesupranta jis.
- Labai stengiausi. - Tikrai.
Tau puikiai sekėsi.
Taip, stengiuosi.
Pameni tą kartą, kai atėjai pas mane į namus ir šokome „Zumba“?
Tada vienintelį kartą šokai kartu su manim.
Sėdėjai garaže, pasakei...
Pasakei, kad nežinai, ar turėčiau su tavim prasidėti,
nes nebuvai tikra, kad būsi gera draugė.
Taip, šį tą prisimenu.
Aš nuolat apie tai galvoju.
Dieve, džiaugiuosi, kad nepaklausiau.
Džiaugiuosi, kad prasidėjau.
Tavo dėka mano gyvenimas daug geresnis.
Manau...
Manau, tu – mano žmogus, Sem.
Aš tą žinau.
Na...
galimai nieko gražesnio man niekas nėra pasakęs.
Tai tiesa.
Ačiū.
Tu toks...
Tu labai geras draugas.
Net jei ir pribaigei mano tualetą.
Taip. Tikrai jį pribaigiau.
Skambino kaimynai.
Kartojosi smūgiai.
Žmonės priblokšti. Žygiuoja gatvėmis.
- Triša. - Taip. Aš čia.
- Labas. - Labas.
Atnešiau bandelių.
Turiu su įvairiomis uogomis ir su riešutais.
- Gerai... - Atrodė skaniai.
Taigi...
Norėjau paklausti, ar dar nepersigalvojai dėl džipo?
Šįryt pikapas neužsivedė, aš tikrai...
- Neišgaliu jo remontuoti. - Taip.
- Žinoma. Taip, aš laukiau. - Tikrai?
Taip, mašina – tavo.
- Ačiū. - Taip.
- Jau metas, ar ne? - Taip.
Gerai.
Kas?
Šiandien nuvažiavau į ūkį.
Tikrai? Ko?
Taip, nes norėjau pasikalbėti su Islandija apie jo elgesį su tavimi.
Tikrai?
Ką jis pasakė?
Sakė, kad tau skambino ir rašė, bet tu neatsakei.
Na, ką tai reiškia?
Tu jam patinki, Sem.
Taip manai?
O jis patinka tau.
Taip.
Kaip manai, kodėl viską sau apsunkini?
Nes tai smagu.
Nežinau, kodėl taip elgiuosi.
Manau, turėtum pabandyti.
Taip.
Nežinau.
Nežinai, ką prarandi.
Taip.
Tik tegul jis pirma nusiprausia, nes kvapas keistas.
Dieve, nėra jokio kvapo.
Gerai.
Atleiskit, šikniai. Atvarau.
Šūdas, šitas galingas.
Labas, Bretai.
- Išsiruošei pabėgioti? - Labas.
- Atsiprašau, kad priverčiau laukti. - Niekis.
Pamokslas buvo nuostabus, turėjau tiek daug klausimų.
- Įdomu. Papasakok. - Gerai.
Timotiejus 1:2.
Apie tai, reikia ar ne...
TĖTIS
Labas.
Labas, paskambinai. Pagaliau.
Kaip laikaisi?
Žinai, ką? Gerai kaip niekad.
Aš rimtai. Atleisk, tiesiog džiaugiuosi, kad kalbamės.
Taip, aš ne namie.
Skonis prastesnis nei tikiesi, bet kitokio balto neturim, taigi...
Nežinau, kodėl čia anksčiau nesilankiau.
Užtai įpyliau negailėdama, taigi...
Kodėl norėjai, kad užsukčiau?
Žinai, pasiilgau tavęs.
O iš tikrųjų?
- Kodėl taip į mane žiūri? - Nežinau.
Taip, noriu tau padėkoti.
Ką?
Už tai, kad nuvažiavai į ūkį ir taip mane užstojai.
Turiu galvoje...
Aprėkei tris kartus už save didesnį vyruką,
kuris tave galėjo pritrėkšti.
Bet jaučiu, kad aš jį įveikčiau.
Turbūt įveiktum.
Žinai, man...
Man reikėjo tavo pagalbos.
Tu – gera sesuo.
Sem.
- Na... - Tiesiog...
Paneigsiu, jei kam nors pasakysi, kad taip sakiau, bet tai tiesa.
Tu – gera sesuo.
Atsiprašau, bet čia labai griežtos taisyklės.
VERKTI DRAUDŽIAMA
- Dieve. - Verkti draudžiama.
- Ir man? - Ir tau.
Išgelbėjo skambutis.
- Ne! - Semi!
- Kaip tu? - Ne!
Visi čia! Ką? Kas tai?
- Užeikit. - Labas.
GALI KARVĖS, GALI IR TU!
- Ateisi. - Bet jis tikrai taip pasakė.
Paruošiau nuostabių vaišių.
Pala. Ar čia – pieno stiklinaitės?
Ne, Bredai, čia gėrimas. Vaikai taip daro.
- Padalink visiems. - Gerai.
- Ačiū. - Taip.
- Kaip motinos pienas.
Fredai, ateik. Pasiskolinsiu tave.
- Sakė, kad skonis kaip motinos pieno. - Atsiprašau. Ne, negerk.
Ji ką tik pasakė, kad skonis kaip motinos pieno.
Iš kur žinai?
- Metas pasirodyti. Priblokšk juos. - Ir tu.
Ne...
- Gera žinoti. Dabar žinai. - Ką sakei apie motinos pieną?
Gerai. Dėmesio!
Ei!
- Skanūs nemokami spragėsiai? - Taip!
Gerai. Kaip senais laikais, ar ne?
- Taip! - Taip!
Gerai, vaikai, turim jums ypatingą dovaną.
Ateis net iš už baro.
Mūsų brangi draugė, vienintelė ir nepakartojama Semi!
Ką? Sem?
Man tavęs reikia.
Ką mes darom?
- Gerai, išversk juos iš koto. - Taip!
Visų pirma, noriu visiems padėkoti,
kad atėjote į „Cock-n-Bull“ šventą dieną.
Jaučiuosi...
Jaučiuosi labai gerai.
Ir pamaniau, kad to užtenka,
kad šiandien čia sukviesčiau mylimiausius žmones.
Noriu, kad žinotumėt, kaip stipriai jus myliu. Tikrai.
Triša, net ir tave.
Pakelkime MMP taureles, Mažytes motinos pieno taureles.
Už mus.
Ir už gyvenimą.
- Už gyvenimą! - Už gyvenimą!
Labai jau saldu.
Gerai.
Maili.
Gerai.
Pradėk.
Kodėl? Pasakysiu, kodėl!
Atsiprašau.
Pasiruošęs?
Kodėl? Pasakysiu, kodėl!
Visi!
Semi!
Aš tik...
Labas.
- Nieko sau. - Turbūt gavai mano raštelį.
Gavau.
Gerai, na...
- Nuostabiai sudainavai. - Ačiū.
Subtitrus vertė: Sandra Siaurodinė