Sophie.
Jairo, hur är läget?
-Hej, Maria Eugenia! -Hej, Javier, hur mår du?
-Jag såg din man med en annan kvinna. -Ah.
Se upp.
Javier, hur är det?
-Se vad jag har åt dig. -Få se, vad har du där?
-Kolla på den här skönheten. -Det var en ståtlig fisk.
Smaklig måltid.
Så mycket kött och jag som bantar.
Sluta retas, flickor.
Tar du hand om henne?
Hon ser hemsk ut.
Det är okej.
Jag ber om ursäkt.
Jag hade tänkt vara här när du kom. Jag kom så fort jag kunde.
Den heter payara.
Ful, men delikat. Lokalborna vet hur man tillagar den.
Hur som helst.
Jag heter Tommy.
Jag är venezuelansk, så klart, men utbildade mig i USA. Georgetown.
Vet du om…
Vet du om min make lever?
Bra fråga. Du kan fråga mig vad du vill.
Okej?
Men just det vet jag inte.
Du borde äta. Det är alltid tillrådligt.
Hur länge kommer jag vara här?
Jag vet inte. Inte mitt bord.
Dessvärre är jag bara byråkrat med begränsad översikt.
Inte ett glamoröst jobb.
Men du?
En av dina arbetsgivare är CIA.
-Nej. -Nej?
Står det fel i den här mappen?
Om det är vad det står, ja.
Jag kan inte ändra vad det står i mappen, men…
…jag kan lägga till en nyskriven mapp som blir rådande mapp.
Berätta om dig själv.
Jag är forskare.
Expertgranskad.
Du kan googla på nätet.
Jag tillfångatogs när jag samlade växtprover för att studera stammediciner.
Jag forskar om beroenden.
Och det uppstod ett stort missförstånd för att jag hade en GPS-spårare
bland mina grejer.
Inte vilken GPS som helst. Utfärdad av armén.
Visst.
Min make är i det militära. Min bror också.
Du skulle se vårt hus. Det är ett jävla vapenförråd.
Du vet, Amber, i ärlighetens namn,
det användes en rejäl mängd vapen för att rädda nån.
Och ta inte illa upp, för nån som bara är forskare.
Nej.
-Du blandar ihop fakta. -Snälla.
Min bror är en legend inom Specialstyrkan. Min make är jävligt inflytelserik.
De besitter de tillgångar och resurser som krävs för en räddning.
Det är inte nåt negativt.
-Är det negativt att de älskar mig? -Nej.
Men en annan infallsvinkel vore att dina familjemedlemmar
med sina sekretessnivåer gör dig väldigt trovärdig.
Visst, din familj älskar dig, men CIA kan ju också älska dig, eller?
Tro det eller ej, men jag har vänner på Langley sen studietiden.
Jag vet hur det funkar.
Jag brukade vara författare.
Jag var rätt bra.
Sen började jag med nationell säkerhet, och ett litet tag höll jag på med båda.
Skrev fiktion under veckan och samlade information på helgen.
Precis som du. Två liv.
Så jag anser mig förstå dig.
Vart är det här på väg?
Ärligt?
Du kommer förmodligen dö här.
Jag bara följer protokollet.
Och nu befinner vi oss båda här, i det här scenariot,
och jag vill ha en bra relation till dig.
Det vill jag också.
Bra. Toppen.
Tack.
Det finns inga skäl till att vi inte kan vara vänner.
Jag återkommer om två, tre veckor för att ta ditt uttalande.
Du, Tómas, jag har nåt annat väldigt viktigt att säga dig, okej?
Vadå?
Dra åt helvete.
Jag älskar det. Det gör jag verkligen.
Du vet, en normal person skulle vara vettskrämd.
De skulle… Du borde kyssa mina skor, men du är så samlad.
Du måste ha fått riktigt jävla bra träning.
Det är min barndom.
När jag var liten hade min mamma en våldtäktsman till pojkvän.
Och min bror, som förmodligen kommer döda dig…
Hur som helst, han sköt snubben när han var åtta.
På nära håll, med ett jaktgevär,
mitt framför min jävla näsa.
Och jag tror att den händelsen lärde mig nåt om rädsla.
Och jag blev immun mot sadister.
Det är som om hon fortfarande var med mig.
Jag kan bara inte tro det.
På en sekund förändrades allt.
Hon borde vara här med oss.
Jag svek henne. Jag tog inte hand om henne.
Vad händer, Manuel?
-Hej. -Hej.
-Redo att åka? -Ja, chefen.
-Ge mig en minut så kommer jag. -Okej.
Hej.
Ska du redan gå?
Måste till Caracas och rapportera om det goda arbete som utförs här.
Särskilt av dig.
Hör på.
Jag vill att du ska veta att alla beklagar det som hände Fami.
-Tack. -Vad nu?
Tänker du dra?
Ge det lite tid. Stanna. Slappna av.
Drick, ät, du förtjänar det. Och fisken är…
Okej.
Vill du till Colombia?
Nej, det finns inget för mig där.
Då är det bestämt.
Ta den tid du behöver, okej?
Du?
-Ja? -Okej.
Då så.
Ta hand om dig.
Sätt amerikanskan i arbete.
-Det ska bli. -Håll ett öga på henne.
-Det vet du, bror. -Då så. Ta hand om dig.
Du ser för jävlig ut.
-Du borde lära dig klä dig lite bättre. -Jag åt skämd fisk.
-Men jag är redo att uppdatera dig. -Låt höra.
Hon är fantastisk.
Min tanke är att göra videor med henne. Skapa nåt som gläder fansen.
Gläder fansen?
Vad fan snackar du om?
Mer YouTube?
Tänk dig:
"Damen de inte kunde föra hem."
Det är perfekt, för hennes familj är i det militära.
Tänk om jag får henne att ta avstånd från sin egen familj!
Wow! Den skiten skulle bli viral.
Helvete.
-Är det inte lite uppenbart? -Uppenbart är väl bra?
-Det gör det tydligt. Tydliggör allt. -Vad är tydligt?
Åt helvete med YouTube.
Jag bad dig ta reda på vad hennes roll är i det här.
Ingen.
Hon kanske är underleverantör, jag vet inte.
Du har fel.
Antingen snackar du bara skit, annars vet jag inte vad fan det är med dig.
Du snackar om nån dum jävla YouTube-video.
Hur fan ska jag kunna göra mitt jobb om du inte litar på mig?
Vill du att jag ska lita på dig? Ta lite ansvar.
-Ge mig ansvar. -Tänker du ta ansvar?
Ta reda på skiten, nu.
Vad fan är hennes roll i allt det här?
Få fram svar, annars tar jag fan ut det på dig!
Okej.
Knappast okej.
Rör på arslet och sätt igång, för helvete.
Ska bli.
Försvinn härifrån.
Jag vill härifrån!
Det är bäst att du går.
Ut härifrån!
Kom inte hit.
Kom inte hit. Nej, nej, nej.
Hallå?
Gå härifrån.
Gå härifrån. Du ska inte vara här.
Hallå?
Jag heter Amber.
Det här är mitt rum.
Kan du inte gå härifrån?
Okej.
Vänta, vänta, vänta!
Vad är det för dag idag?
Jag vet inte.
-Försöker du förvirra mig? -Inte alls.
Jag visste inte att du var här.
Dörren var olåst.
-Vad är det för dag idag? -Vet inte.
Då tänker jag inte prata med dig.
Är du tysk?
Hur länge har du varit här?
Är det där en tandborste?
Du får den inte!
-Musiken är så hög. -Det är ingen musik.
-Musiken är för hög! -Det är ingen musik.
-Hallå, hallå! Hallå! -Sluta!
Lyssna.
De stängde av musiken. Den slutade.
Det var…
Det spelades ingen musik.
Så nu vet jag att du är en lögnare.
Tack så mycket.
Lögnare.
Jag vill veta hur 500 miljoner enheter
megadata överfördes på fyra veckor.
Jag vet inte. Jag vet in…
Amber, nej. Vad gör du, Amber?
Nej, nej, nej. Vad gör du?
Det är inte rätt. Inte så här. Använd hälsenorna.
Jag gör så här. Man gör så här.
Vad är ditt problem? Varför pratar du aldrig med mig?
Jag har försökt. Det är svårt.
Nej, det gör du inte. Inte egentligen. Du pratar inte med mig.
Inte från hjärtat.
Du.
Har du nånsin diagnosticerats som schizofren?
Du inbillar dig sånt som inte är verkligt, som den där musiken som spelades.
Hallucinationer är ett symptom på schizofreni.
Om jag är galen kanske jag inte borde säga att jag ska åka.
Jag åker i november. Det har blivit bestämt.
Och om du vill,
kan jag kanske ringa din familj, berätta att du finns här.
-Du har tur som har mig. -Får jag ställa en fråga?
Ja.
Varför får du gå omkring vart du vill helt ensam?
De låter dig gå vartsomhelst.
-Jag förtjänar det. -Hur?
De älskar gratis arbetskraft.
Om jag får fem minuter för mig själv…
…simmar jag över.
Du kan inte fly härifrån. Nånsin.
Men vill du ha ett råd? Drick inte soppan. Den är förgiftad.
Vadå? Soppan?
Ja.
Har du familj?
Sí.
Jag har Amber!
Alex!
Jag ville bara säga tack.
Kan du ta den här? Det är en gåva.
Adíos, chicas.
Tack.
Det är inte så man rymmer.
Vet du ett bättre sätt?
Ja, det gör jag. Men jag kan inte säga nåt. De skulle döda mig direkt.
-Vill du inte härifrån? -Ja, jag ska härifrån.
-Knappast. -Jo, det ska jag.
-Det ska jag! -Enda sättet är med mig.
Med mig.
Titta.
Okej.
Försiktigt. Försiktigt.
Du sa ju att den var förgiftad.
Det är den. Hemska droger. Vem bryr sig, jag ska härifrån.
Kan lika väl njuta.
-Kan jag få din? -Nej.
Den är inte förgiftad. Du vill ha min soppa.
Nein. Amber, w…was?
Jag fattar.
Jag vet vad du vill.
Det betyder:
"När du ser guldet, har du hittat Eldorado."
Vi kan väl prata om nåt som är verkligt.
Det är verkligt. Det finns överallt omkring oss.
Hej.
Trevligt att se dig. Du ser bra ut.
Hör på… Jag har… Jag har en ny teori.
Och jag tror att den är rätt bra.
Våra partners från Ryssland och Kuba fick fram din resplan.
Jag bad dem om hjälp med dig för de har fler möjligheter…
Jag tycker om att resa.
De placerade dig i Kleiner Tiergarten Park.
I Berlin, 25 augusti 2019.
Vad?
Två dagar innan du kom dit
blev en tjetjensk separatist dödad av en ljuddämpad Glock 26.
Du tror att jag dödade honom.
Klart du inte dödade honom, Amber.
FSB dödade honom. Du sändes dit för att kartlägga det hela.
-Det var du, först på plats. -Jag var bara turist.
Det var säkert 10 000 turister där den dagen.
Det var det du gjorde vid gränsen.
Du kartlade vårt nätverk, utvärderade våra kopplingar till byarna.
Herregud. Herregud, Tommy. Timmy?
Eller är det Tómas?
Hör här, jag är din fånge. Jag säger vad helst du vill.
Du kan få mig att säga vad du vill, så slopa skitsnacket.
-Vi gör inspelningen. -Okej, okej.
Jag ville bara rensa luften. Berätta mina nyheter för dig.
Berätta om School of Americas,
skiten med alla lönnmord
och den nya plan du höll på att initiera i Venezuela.
Och titta på mig. Titta på mig, inte kameran.
Berätta varför du är här.
Jag heter Amber Chesborough.
Jag är botanist och farmakolog,
och jag hålls fången i Venezuela
för de tror att jag tillhör CIA.
Jävlas du med mig nu?
Förlåt, jag var bara tvungen att säga det.
Herregud. Okej.
Förklara grejen med School of Americas för mig.
Som vad det faktiskt är, om det har med kokain att göra,
för jag vill säga rätt.
Jag är ledsen. Jag vet inte.
Jag vet inte vad CIA håller på med här, och du vet fan det, din sadistiska jävel!
Amber, jag försöker hjälpa dig.
Det är så här du och jag överlever.
Okej, säg vad jag ska säga då.
-Det funkar inte så… -Ge mig repliken.
Det funkar inte så, okej?
Jag är Amber Chesborough.
Dotter till Maggie, konstnär.
Syster till Alex, dekorerad soldat.
Och maka till Eric Haas, dekorerad soldat.
Och jag hålls fången mot min vilja i Venezuela.
Overkligt.
Jag förvånade dig, va? Eller?
Du kom till regionen för att skada folk. Erkänn det åtminstone.
För att straffa oss tills vi blir som ni.
Men sanningen är att demokratin är död i Nordamerika,
och vi vill inte härma er.
-Vi förkastar ert inflytande. -Än sen, din jävla korrupta lilla bebis?
Bli inte sån, Amber. Jag pratar om ditt gamla jag.
-Du har förändrats. -Nej, jag är exakt densamma.
-Nej, Amber. -Jo, det är jag.
Amber, jag har sett dig.
Du har skaffat dig vänner här, va? Bland arbetarna i kokainlabbet.
USA borde inte behandla Venezuela
som fienden mer än vi behandlar oss själva som fienden.
Vi är alla människor, vi förtjänar samma behandling av Gud.
Vi har en bra tagning. Jag behöver tio till.
USA har gjort vidriga saker mot Venezuela under åren.
-Våra ledare har brister. De är kapabla… -Okej, bra…det är bra.
-Ja, okej. -Det är generellt.
Du vill inte tala om CIA.
Det gör inget. Visst. Än sen?
Nu gör vi ett propagandaband, okej?
Du behöver inte tro på det. Det är hittepå.
Det är för tv. För internet.
Om min bror ser mig snacka skit om USA…
Han kommer förstå. Han är inte naiv.
Han har riskerat sitt liv för det här landet.
-Vi går vidare. -Jag bara…
-Jag kan inte göra så mot honom. -Amber, låt mig göra det lätt för dig.
Jag förflyttar dig till männens fängelse.
Det här är sista gången jag tänker trycka på record.
Jag heter Amber Chesborough…
…och jag vill göra ett uttalande om USA.
De människor jag känner
som arbetar för USA:s regering…
…tror de kan göra världen till en bättre plats.
Det är USA.
Den här barnsliga idén som är värd att dö för…
…att vi kan göra världen till en bättre plats.
Trots de kanske mest uppenbara bevis.
Jag ska ta lite luft.
När jag kommer tillbaka, gör vi om det.
Jag får bara ta tre pumptryck tvål.
Jag fejkar de flesta av mina orgasmer.
Jag vill slita av kattens morrhår ibland.
Jag har haft superpsykotiska drömmar.
Jag gillar inte hur russin ser ut.
Jag kände aldrig min far. Han stack när jag var liten.
Jag fick veta av min bror att han dansar bra.
Min far var underbar.
Min mor var djävulen. Hon förberedde mig för spionage.
Min rika make hatar mig.
Han är så arg på mig att han kommer lämna mig att dö här inne.
Det är absurt.
När jag kommer ut ska jag ringa dem och säga att du är här.
Han lär komma omedelbart.
Jag hör inte Gud längre. Jag försöker komma ihåg hur han låter.
Gud låter som flaxande vingar. Min make hatar mig.
Han kommer lämna mig här för att…
…jag ljög för honom.
Jag tror inte din make skulle överge nån så söt.
Du är så söt. Är det därför han gifte sig med dig?
Nej, det var för att bevisa för sig själv att han inte är som sin far, du vet?
-Men jag borde inte säga nåt… -Han höll dig trygg.
Men han såg ner på mig…
…i hemlighet.
Om jag är ärlig…
Jag älskade honom aldrig.
Okej. Det tror jag inte på.
Jag vill inte leka mer.
Nej, nej. Jag är inte klar. Jag är inte klar.
Du vägrar tro att personen du älskar ljög för dig.
Den insikten är för chockerande,
så du döljer traumat med rationaliseringen att hela äktenskapet var en slags bluff.
Men du älskade honom.
Jag sa precis att jag inte älskar honom. Jag sa just det.
Du ljuger för dig själv.
Glöm mig, men varför ljuger Amber för Amber?
Nej. Jag tänker inte få terapi från nån som är mentalt sjuk.
Och om jag är det? Vadå?
Jag är fortfarande smartare än du, Amber.
Och jag blev tränad av BND i personlighetsanalys.
Det är svårare än att studera växter.
Jag ser dig, min vän. Jag ser dig.
Hej. Fick du sova?
Nej.
Livet är gott. Och arbetet är gott.
Stanna där.
Amberline, vart skulle jag ta vägen?
Du sa att du hade en rymningsplan. Vad för plan?
Vad ska jag göra? Vart ska jag gå?
Du, de förstår dig inte. De pratar inte engelska.
Fabiola, pratar du engelska? Nej.
Du då, Maria? Pratar du engelska? Nej.
Pedro? Nej, nej, nej, nej. Ingen engelska.
Du kan fly, men du kommer bli tvungen att döda nån.
Och det är uppenbart, Amber, att du inte är en mördare.
Det är själva grundproblemet, faktiskt.
Det är det som oroar mig, att du inte är en mördare.
Hallå! Hallå, berätta för mig.
Bakom helikopterplattan parkerar vakterna ett terrängfordon.
De åker in i djungeln med det, inte för att patrullera,
utan för sexuella möten.
Så du tar det terrängfordonet och kör längs stigen till vattenfallet.
Och därifrån till floden, som leder till Amazonfloden.
Sen följer du den strömmen till civilisationen.
Förstår du?
Ja. Ja.
Du kan inte ens döda en vakt. Varför pratar vi om det här?
-Du skulle bara veta. -Knappast. Det är därför jag gillar dig.
Du är inte oskyldig alls, men inte heller så ond.
Du är en förvirrande blandning. Det är okej. Jag gillar det.
Hildy. Hildy. Hildy.
Hildy, kom. Vi går. Hålet är klart.
Kom nu. Kom.
Nej, Amberline. Jag kan inte gå.
Kan inte gå.
Va? Nej. Kom nu.
Kom nu. Kom nu. Kom igen.
Min bästa vän.
Jag kommer klara det.
Herregud.
Hon gick den här vägen!
Fan.
Okej. Okej.
Vi sitter i en svår sits.
Vi är alla familj här.
Bröder, systrar, vänner, fäder, mödrar.
Och de här kvinnorna
har åtnjutit samma privilegier.
Killen vid terrängfordonet, du dödade honom inte.
Amberline, du kommer klara dig.
Men vad gjorde de? Va? De utnyttjade det.
Våra män befann sig i en farlig situation.
De riskerade sina liv för att hitta henne.
Det här är en svår situation.
Jag vet inte vad du vill att jag ska göra, Amber.
Jag har 400 personer som arbetar för mig, och måste bibehålla disciplinen, så…
…nån måste straffas.
Okej.
Säg det du, Amber.
Skjut mig, snälla. Skjut mig.
Jag gjorde det, det var jag. Skjut mig. Skjut mig.
SLUT PÅ DEL TVÅ
BASERAT PÅ SERIEN 'WHEN HEROES FLY' AV:
INSPIRERAT AV 'WHEN HEROES FLY' AV:
SKAPAD AV
Undertexter: Victoria Heaps