СПЕЦЗАГІН «ЕХО-3»
Софі.
Хайро, як справи?
Гей, Маріє Євгеніє!
Привіт, Хав'єре. Як ти?
Бачив твого чоловіка з іншою.
Пильнуй.
Хав'єре, здоров.
Дивися, що я приніс.
Що в тебе там?
О, яка красуня.
Гарна риба.
Смачного.
Такі смачненькі, а я на дієті.
Не дражніть мене, дівчата.
Дбаєте про неї?
У неї жахливий вигляд.
Усе гаразд.
Вибачте.
Я думав, що вже буду тут, коли вас привезуть.
Приїхав, щойно зміг.
Риба зветься «паяра».
Страшна, але смачнюча.
І місцеві вміють її готувати.
Але нехай.
Я Томмі.
Я венесуелець, авжеж, але вчився в Джорджтауні в США.
Не знаєте, чи…
Не знаєте, чи живий мій чоловік?
Хороше питання. Питайте в мене все, що хочете.
Добре?
Але цього я не знаю.
Їжте. Це завжди хороша ідея.
Скільки я ще тут буду?
Я не знаю.
За це інші відповідають.
Вибачте. Я просто бюрократ з обмеженим доступом до інформації.
Не дуже гламурна робота.
А от ви…
Один з ваших роботодавців – ЦРУ.
-Ні. -Ні?
То в цій справі помилка?
Якщо там таке написано – так.
Я не можу змінити те, що написано в справі, але…
можу написати нову, яка її замінить і стане головною.
Розкажіть про себе.
Я науковець.
Маю рецензії.
Можете подивитись онлайн.
Мене викрали, коли я збирала зразки рослин для вивчення племінної медицини.
Я досліджую залежність.
Непорозуміння виникло через те, що в моїх речах
був маячок GPS.
Не простий маячок GPS. Армійський.
Так.
Мій чоловік – військовий. Мій брат – теж.
Бачили б ви наш дім. Справжній склад зброї.
Чесно кажучи, Ембер,
для порятунку було використано цілий арсенал.
Заради, не ображайтеся, якусь науковиці.
Ні.
Ви змішуєте факти.
Я вас слухаю.
Мій брат – легенда сил спецпризначення.
Мій чоловік – дуже впливова людина.
У них є засоби й ресурси, щоб організувати рятувальну операцію.
Це не погано.
Хіба погано, що вони мене люблять?
Ні.
Ні. Але з іншого боку, завдяки вашим рідним, які мають
доступ до таємної інформації, вам теж довіряють.
Ваші рідні люблять вас, авжеж. Але й ЦРУ вас полюбило б, правда?
Вірите чи ні, в мене є друзі в Ленґлі ще зі студентських часів.
Я знаю, як працює ЦРУ.
Я був письменником.
У мене добре виходило.
Потім я працював на нацбезпеку.
Власне, певний час я займався і тим і тим.
У вихідні писав романи, а в робочі дні збирав розвіддані.
Жив подвійним життям. Як ви.
Тож, думаю, я вас розумію.
До чого ви хилите?
Чесно?
Скоріше за все, ви тут помрете.
Це формальні процедури.
Але ми з вами зараз тут, у цих обставинах,
і я хотів би мати з вами хороші стосунки.
Я б теж цього хотіла.
Добре. Чудово.
Дякую.
Чого б нам не бути друзями?
Я повернуся через два-три тижні, щоб узяти у вас покази.
Гей, Томасе, я хочу сказати вам ще одну дуже важливу річ.
І що ж це?
Іди в сраку.
Мені це дуже сподобалося. Справді.
Звичайна людина була б нажахана.
Цілувала б мені черевики. А ви не втрачаєте витримки.
Певно, пройшли неабияку підготовку.
У дитинстві.
У дитинстві в моєї мами
був бойфренд-ґвалтівник.
І мій брат, який, певно, вас уб'є…
Словом, коли йому було вісім, він застрелив того типа.
Зблизька, з мисливської рушниці,
прямо в мене перед очима.
І саме ця подія навчила мене дечого про страх.
І в мене з'явився імунітет до садистів.
Вона наче й досі зі мною.
Я не можу повірити.
Мить – і все змінилося.
Вона має бути тут, з нами.
Я підвела її. Не вберегла її.
Як справи, Мануелю?
-Гей. -Гей.
-Готовий вирушати? -Так, шеф.
-Дайте мені хвилину. -Добре.
Вітаю.
Ви так скоро повертаєтеся?
Мушу їхати в Каркас, звітувати, як добре тут працюють.
Особливо ви.
Послухай.
Ми всі дуже співчуваємо тобі через Фамі.
-Дякую. -Що тепер?
Ти поїдеш?
Подумай трохи.
Залишайся. Розслабся.
Пий, їж – ти на це заслужила. А риба тут…
Гаразд.
Хочеш повернутися в Колумбію?
Ні. Тепер там для мене немає нічого.
Тоді вирішили.
Будь тут, скільки захочеш.
Добре?
-Так? -Так.
Добре.
Бережи себе.
Почни з американкою програму.
-Добре. -І стеж за нею.
Авжеж, брате.
Ну все. Бережи себе.
Біля затоки
Де ростуть кавуни
Назад, додому
Я не смію йти
Бо якщо піду
Мама спитає
Чи бачила я ведмедя Що чеше собі волосся
У тебе жахливий вигляд.
Тобі слід навчитися краще вдягатися.
Я з'їв зіпсовану рибу.
Але готовий звітувати.
Давай.
Вона прекрасна.
Я вважаю, що треба записати з нею відео.
Потішити наших прихильників.
Потішити прихильників?
Про що ти, бляха, верзеш?
Знову YouTube?
Уяви:
«Жінка, яку не змогли повернути додому».
Це ідеально, бо її рідні – військові.
Якби я зміг переконати її зректися власної родини!
Оце так! Про це всі б говорили.
Чорт.
Надто очевидно. Ні?
Очевидно – це добре. Ні?
Усе прояснює.
Що прояснює?
До біса YouTube.
Я попросив тебе з'ясувати, яку вона в цьому грає роль.
Ніякої.
Може, вона субпідрядниця. Не знаю.
Ти здурів.
Або ти брешеш, або я не розумію, що з тобою діється.
Пропонуєш мені дурню з YouTube.
Як мені робити свою роботу, якщо ти мені не довіряєш?
Хочеш, щоб я тобі довіряв? Візьми на себе відповідальність.
-То дай мені її. -А ти її візьмеш?
Розберися з цим. Негайно.
Яка її роль у цьому?
Дізнайся, бо голову тобі відкручу!
Гаразд.
Годі теревенити.
Піднімай дупу і йди працюй.
Уже йду.
Піти звідси.
Я хочу вибратися звідси!
Краще вибирайся.
Звідси!
Не заходь.
Не заходь. Ні, ні.
Агов.
Забирайся.
Іди геть. Тобі тут бути не можна.
Гей.
Я Ембер.
Це моя камера.
Вийди звідси.
Добре.
Тихо, тихо.
Який сьогодні день?
Не знаю.
-Ти хочеш мене заплутати? -Аж ніяк.
Я не знала, що ти тут.
Двері були незамкнені.
-Який сьогодні день? -Не знаю.
Тоді я не буду з тобою розмовляти.
Ти – німкеня?
Скільки ти вже тут?
Це зубна щітка?
Не чіпай!
-Музика гучна. -Нема ніякої музики.
-Музика надто гучна! -Нема ніякої музики.
-Гей, гей! -Вимкніть!
Послухай.
Музику вимкнули. Усе закінчилося.
Музики…
Музики не було.
Тепер я знаю, що ти брехуха.
Дуже дякую.
Брехуха.
Я хочу знати, як 500 мільйонів пунктів
меґаданих переказали всього за чотири тижні.
Я не знаю. Я не…
Ембер, ні. Що ти робиш, Ембер?
Ні. Що ти робиш?
Це не правильно. Не так. Працюй підколінними сухожиллями.
Я отак роблю. Треба отак робити.
Що з тобою? Чому ти ніколи зі мною не говориш?
Я намагалася. Це важко.
Ні, ти не говориш. Насправді ти зі мною не говориш.
Не від щирого серця.
Гей.
Тобі ставили діагноз «шизофренія»?
Ти бачиш і чуєш те, чого нема. Як та музика.
Галюцинації – ознака шизофренії.
Якщо я божевільна, мені не слід казати тобі, що я їду.
У листопаді. Усе вже вирішено.
Якщо хочеш,
я можу подзвонити твоїм рідним, сказати їм, що ти тут.
Тобі пощастило, що я тут.
Можна тебе щось спитати?
Так.
Чому тобі можна всюди розгулювати самій?
Тобі дозволяють ходити, де хочеш.
-Я це заслужила. -Як?
Вони люблять безоплатний труд.
Якби я заслужила п'ять хвилин на самоті…
перепливла б на той бік.
Звідси не втечеш. Ніколи.
Однак, дам тобі пораду. Не пий суп. Він отруєний.
Суп?
Так.
Ага.
У тебе є сім'я?
Так.
Ембер у мене!
Алекс!
Хотів тобі подякувати.
Візьмеш? Це подарунок.
Бувайте, дівчата.
Дякую.
Не так треба тікати.
Ти знаєш кращий спосіб?
Знаю. Але не скажу. Мене одразу вб'ють.
-Хіба ти не хочеш вибратися? -Хочу.
-Ні, не хочеш. -Хочу.
-Хочу! -Єдиний шлях – зі мною.
Тоді давай зі мною.
Дивися.
Добре.
Обережно.
Ти ж казала, що він отруєний.
Так і є. Жахливі наркотики. Байдуже. Я звідси їду.
Можу й насолодитися.
Можна мені твій?
Ні.
Він не отруєний. Ти просто хочеш мій суп.
Ні. Ембер… Що?
Я зрозуміла.
Зрозуміла твій трюк.
Це значить:
«Якщо бачиш золото, значить, знайшов Ельдорадо».
Поговоримо про щось реальне.
Це реально. Воно всюди навколо нас.
Гей.
Радий вас бачити. Вигляд у вас гарний.
Послухайте… У мене є нова теорія.
Здається, дуже хороша.
Наші партнери з Росії та Куби дістали дані про ваші переміщення.
Я попросив їх...
бо в них більші можливості…
Я люблю подорожувати.
Установили, що ви були в парку «Малий Тірґартен».
У Берліні. 25 серпня 2019 року.
Що?
За два дні до вашого прибуття
з пістолета Ґлок-26 убили чеченського сепаратиста.
Ви думаєте, що його вбила я.
Звісно ви його не вбивали, Ембер.
Його вбило ФСБ. А вас відправили скласти мапу того місця.
-Ви прибули туди перша. -Я була там як туристка.
Певно, в той день там було десять тисяч туристів.
Цим ви й на кордоні займалися.
Складали мапу нашої мережі, оцінювали наші зв'язки з селянами.
О боже. Боже. Томмі. Тіммі.
Чи Томас?
Я ваша бранка. Я скажу все, що ви хочете.
Ви можете змусити мене сказати будь-що. Тому переходьте до діла.
-Зробімо запис. -Так, так.
Просто прояснюю ситуацію. Розповідаю новини.
Розкажіть про Школу Америк,
оцю маячню про вбивство
і про побудову мережі у Венесуелі.
І дивіться на мене. Не в камеру.
Розкажіть, чому ви тут.
Мене звати Ембер Чесборо.
Я ботанік і фармаколог.
Мене тримають у полоні у Венесуелі,
бо вважають, що я працюю на ЦРУ.
Ви знущаєтеся з мене?
Вибачте. Хотілося це сказати.
О боже. Добре.
Розкажіть мені про Школу Америк.
Що це таке, і чи це якось пов'язано з кокаїном,
щоб я правильно сказала.
Вибачте. Я не знаю.
Я не знаю, чим тут займається ЦРУ,
а ви знаєте, чортів садистський вилупок!
Ембер, я намагаюся вам допомогти.
Це потрібно для нашого з вами виживання.
Скажіть мені, що казати.
-Це так не… -Скажіть, що казати.
Це так не працює.
Мене звати Ембер Чесборо.
Дочка Меґґі, мисткині.
Сестра Алекса, орденоносного солдата.
Дружина Еріка Гааса, орденоносного солдата.
І мене тримають у Венесуелі проти моєї волі.
Повірити не можу.
Я вас здивувала, так?
Ви прибули в цей регіон, щоб завдати шкоди людям. Визнайте це.
Щоб карати нас, поки ми не станемо такими, як ви.
Але правда в тім, що в Північній Америці демократія мертва,
і ми не хочемо вас імітувати.
Ми відкидаємо ваш вплив.
То й що, ти, бісове корумповане дитя?
Не треба, Ембер. Я говорю про вас колишню.
-Тепер ви змінилися. -Ні, я абсолютно така сама.
-О, ні, Ембер. -Така сама.
Ембер, я вас бачив.
У вас з'явилися друзі. Працівники кокаїнової лабораторії.
Америка не повинна вважати Венесуелу ворогом.
Не більше, ніж ми самі вважаємо себе ворогом.
Ми всі – люди, і ми заслуговуємо на рівне ставлення перед Богом.
Один хороший монолог. Треба ще десять таких.
За останні роки Америка робила жаливі речі у Венесуелі.
-Наші лідери небездоганні. Вони… -Оце добре.
-Гаразд. -Узагальнення.
Не хочете говорити про ЦРУ.
Але нічого. Нехай. То що?
Знімемо пропагандистське відео.
Ви не мусите в це вірити. Удавайте, що вірите.
Це для телебачення. Для інтернету.
Якщо мій брат побачить, як я мішаю з брудом США…
Він зрозуміє. Він… не наївний.
Він ризикував життям заради цієї країни.
-Продовжимо. -Я просто…
-Я не можу так з ним. -Ембер, дозвольте полегшити завдання.
Я переведу вас у чоловічу тюрму.
Я востаннє натискаю кнопку запису.
Мене звати Ембер Чесборо…
і я хочу зробити заяву про Америку.
Знайомі мені люди,
які працюють на американський уряд…
вірять, що можуть зробити світ кращим.
Це Америка.
Ця наївна ідея, за яку варто вмерти,
що ми можемо зробити світ кращим.
Попри найочевидніші докази.
Піду подихаю.
Коли повернуся, спробуємо ще раз.
Мені дозволено лише три дози мила.
Я здебільшого імітую оргазм.
Іноді я хочу висмикнути вуса коту.
Мені сняться дуже психопатичні сни.
Мені не подобаються вигляд родзинок.
Я не бачила батька. Він покинув нас, коли я була мала.
І я чула від брата, що він добре танцює.
У мене був чудовий батько.
А мама – диявол. Вона підготувала мене до шпигунства.
Мій багатий чоловік ненавидить мене.
Він дуже злий на мене,
тому покине мене тут помирати.
Маячня.
Як вийду, подзвоню йому й скажу, що ти тут.
Він одразу примчить.
Я більше не чую Бога.
Намагаюся згадати звук його присутності.
Це звук лопотіння крил. Мій чоловік мене ненавидить.
Він покине мене тут, бо…
Я йому збрехала.
Не думаю, що він покине таку красиву жінку.
Ти дуже красива. Він тому з тобою одружився?
Ні. Тому що хотів собі довести, що він – не такий, як батько.
-Але не буду говорити… -З ним ти була в безпеці.
Він ставився до мене зверхньо…
Не показуючи.
Чесно кажучи…
я його не кохала.
Ого. Я цьому не вірю.
Я більше не хочу грати.
О, ні. Я ще не закінчила. Я не закінчила.
Ти відмовляєшся вірити, що кохана людина тобі брехала.
Це відкриття шокує.
Тож ти маскуєш травму, переконуючи себе,
що весь шлюб був брехнею.
Але ти його кохала.
Ні. Я ж щойно сказала, що не кохаю його. Щойно.
Ти сама собі брешеш.
Забудь про мене. Чому Ембер бреше Ембер?
Ні. Я не згодна на психотерапію від психічно хворої людини.
Хай я хвора. То й що?
Я все одно значно розумніша за тебе, Ембер.
Я пройшла навчання в БНД з аналізу особистості.
Це значно важче, ніж вивчати рослини.
Я бачу тебе, подруго. Бачу.
Гей. Ти спала?
Ні.
Життя хороше. І робота хороша.
Стій там.
Емберлайн, де я дінуся?
Ти казала, в тебе є план утечі. Який саме?
Що треба робити? Куди йти?
Гей, вони… тебе не розуміють. Вони не говорять англійською.
Фабіоло, ти говориш англійською? Ні.
А ти, Маріє? Говориш англійською? Ні.
Педро? Ні, ні, ні. Англійська – ні.
Ти можеш утекти, але доведеться декого вбити.
А я бачу, Ембер, що ти – не вбивця.
Це основна проблема. Чесно.
Це мене хвилює. Те, що ти не вбивця.
Гей. Скажи мені.
Охоронці залишають квадроцикл за вертолітним майданчиком.
Вони їздять на ньому в джунглі. Не на патрулювання,
а заради сексуальних пригод.
Береш той квадроцикл і їдеш до водоспаду.
Звідти – до річки, яка впадає в Амазонку.
І далі – за течією до цивілізації.
Розумієш?
Так.
Ти ж не можеш убити охоронця. Чого ми про це говоримо?
Ти здивуєшся.
Не думаю. Тому ти мені подобаєшся.
Ти геть не невинна, але й не погана.
Ти розгублене поєднання цих якостей. Але мені це подобається.
Гільді. Гільді.
Гільді, ходімо. Дірка готова.
Давай.
Ні, Емберлайн. Я не можу піти.
Не можу.
Що? Ні. Ходімо.
Давай. Ходімо.
Моя найкраща подруга.
У мене все вийде.
Боже.
Вона пішла сюди!
Чорт!
Так. Гаразд.
У нас тут складна ситуація.
Ми всі тут рідня.
Брати, сестри, друзі, батьки й матері.
А цим жінкам
дали більше привілеїв.
Той тип на квадроциклі. Ти його не вбила.
Емберлайн, усе буде добре.
І що вони зробили? Га?
Вони цим скористалися.
Наші люди потрапили в небезпечну ситуацію.
Вони через неї ризикували життям.
Це важка ситуація.
Не знаю, що ти від мене хочеш, Ембер.
Я керую чотирма сотнями людей і мушу підтримувати дисципліну, тож…
когось треба покарати.
Ясно.
Скажи мені, Ембер.
Застрельте мене. Мене.
Я це зробила. Застрельте мене.
КІНЕЦЬ ДРУГОЇ ЧАСТИНИ
НА ОСНОВІ СЕРІАЛУ ОМРІ ҐІВОНА «WHEN HEROES FLY»
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ АМІРА ҐУТФРОЙНДА «WHEN HEROES FLY»
СПЕЦЗАГІН «ЕХО-3» СТВОРЕНО МАРКОМ БОАЛОМ
Переклад субтитрів: Анастасія Черевко