EN NETFLIX-SERIE
Nej! Fuck! Fucking fuck!
Undskyld. Undskyld!
Nej. Nej!
Nej!
Det her er sært.
Okay. Hvad…
Hallo?
Nej, ingenting.
Godt så.
Jaskier, hvad gør vi i en situation som den her? Vi…
Vi går tilbage til det grundlæggende.
Hallo?
Hallo!
Goddag, Strandskade.
Det er nyt.
Jeg vil bare sige, at…
Jeg er ikke modstander af det. Flot mand, pæne støvler.
Er jeg død?
Wow!
-Ikke død. -Jeg har fattet det.
Så du er noget andet.
Du er en doppler.
Nej.
Ikke en doppler.
Hvad er du?
Jeg er mange ting. Mange ansigter.
Mange steder.
-Hvorfor ligner du mig? -Fordi du elsker dig selv.
Jeg har andre ansigter. Hvis du vil.
Er det bedre?
Jep. Ja.
Vidunderligt.
-Hvorfor frelste du mig fra temerianerne? -Du skal synge en sang til live.
Vi er beslægtede.
Du er en skjald. Jeg er historiefortæller.
En slags.
Ikke helt. Du er en tids-stoppende, formskiftende,
vil-sikkert-æde-mig- snart-uden-salt historiefortæller.
Jeg er bare en mand med en ret sjov hat. Vi ligner ikke hinanden.
Jeg rejser mellem tider og verdener for at samle glemte historier.
Jeg bringer dem til live, når verden har brug for dem.
-Er du sikker på, jeg er den rette? -Selvfølgelig.
Du er Strandskaden. Du smugler elvere i sikkerhed.
Strandskaden er et navn. Jeg er kun en skjald.
En skjald, som Scoia'tael angreb en temerisk hær for at redde.
De ved, du støtter dem og deres kamp for retfærdighed.
Det gør jeg.
Scoia'tael mener det godt,
men elverne kan ikke vinde blot med smerte og vrede.
Håb betyder alt.
Elverne skal bruge en tabt historie. Om de få, der overvandt de mange.
Historien om De Syv.
Historien om…
Lad mig gætte.
En flok krigere går sammen om at slås mod alle odds.
-Det har længe været en kliché. -Har det?
Syv vanærede krigere, som sammen bekæmper et uovervindeligt kejserrige,
bringer mennesker og monstre til verden med Sfærernes Konjunktion
og skaber den allerførste witcher.
Er det en kliché?
Nej, dén har jeg ikke hørt før.
Må jeg indrømme. Wow!
Det er anderledes.
Det her er sjovt.
Så du mener, at den første witcher var en hårdfør elver?
Geralt bliver pissesur.
Okay.
Hvor begynder vi?
Det begyndte for 1200 år siden.
I elvernes guldalder.
Før mennesker og monstre kom til denne verden.
Seks ensomme udstødte, fremmede for hinanden,
var bestemt af skæbnen til at udføre en opgave.
Fjall af Hundeklanen.
Scían af Genfærds-stammen.
Broder Døden.
Magikerne Zacharé og Syndril.
Meldof og hendes hævntørstige hammer Gwen.
Snart ville den syvende anføre dem.
Den, man kaldte Lærken.
INIS DUBH DET NORDLIGE ISHAV
Godmorgen. Almisser til en gammel soldat?
-Jeg takker. -Har de musik her?
Der har ikke været musik på øen i årevis.
Lykke til.
Og til dig.
En rose skal vokse frem
Hvor bondeblod har flydt
Vore liv har de taget
Men frem igen de gror
I den jord, som vi dyrker
I deres egen jord
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag…
Men dog. Du er ellers en smuk, ung blomst.
Det er på høje tid, du plukkes.
Ithlinne er ikke rask. Hun får anfald.
Lad hende gå. I kan drikke gratis.
Mor!
Jeg skal gøre kål på dig. Bare kom an!
Beklager, venner.
Jeg kan ikke tåle dårlige manerer.
-For Lærken! -Lærken!
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag
Kom, lad dem høre os brøle
Den lavtfødtes dag er oprundet
Flot, min pige!
Langt mod syd fra Inis Dubh
ønskede den nyligt kronede kong Alvitir at vise sig for folket
og red rundt i gaderne til trods for truslen fra snigmordere.
Beskyt kongen!
Men først skulle de forbi kongens livvagter, Hundeklanen.
Og deres bedste kriger:
Fjall Stenhjerte.
Prinsesse! Jeg har Dem.
Kom væk!
Ned!
Som jeg viste Dem.
-Alt vel? -Alt vel.
Kom ind.
-Jeg undskylder. -Det er i orden, Fjall.
Pokker tage gode manerer.
Hundeklanen har afspærret paladset.
Ingen kommer ind eller ud, før vi finder de skyldige.
Behold den her.
Indtil videre.
Du frelste os.
Du frelste mig.
De frelste Dem selv.
Du har altid været der, når jeg har haft brug for det.
Det er min pligt.
Vi ved begge, det er mere end det.
Vi havde en aftale.
Du kan glemme, men jeg kan ikke.
Jeg har ikke glemt det.
-Hvis vi blev fanget… -Det blev vi ikke.
Fjall, jeg døde nær i dag.
Jeg vil ikke dø i en løgn.
Jeg er født til at beskytte dig.
Så beskyt mig.
Ingen mærker på morderne. Kaptajn Eredin anholder mistænkte.
Eredin er uduelig. Fuck ham og hans tinsoldater.
Hvor fanden var de i dag?
De kunne ikke organisere et orgie i et bordel.
Hvor er Fjall?
Fuck.
Bare dræb mig. Få det overstået.
Nej. Du skal lide.
I vanære. Ny konge.
Snigmordere lurer overalt, og du kan ikke engang styre din egen pik.
Godt, Kerrick ikke så dig forråde din egen klan.
Jeg ved, du ville ønske, han var vendt hjem og ikke mig.
-Det har jeg aldrig sagt. -Det behøver du ikke.
Jeg har ønsket det samme lige siden.
Jeg havde brug for jer begge.
Han blev dræbt, og du skulle have været den næste høvding.
Men du forrådte din klan.
Din ed.
Du forrådte mig.
Grænsen.
Ja.
Få det overstået.
Fjall Stenhjerte.
Du har brudt din ed som kongens vogter og forrådt din fødeklan.
Du er hermed bandlyst fra Xin'trea.
Hundeklanen udstøder dig. Og det samme gør jeg.
Du vil dø i glemsel. Og i tavshed.
Farvel, fader.
Skal jeg gætte?
-Solryth-sagaerne. -Dril mig ikke, broder.
Du er jo besat. Find dog én ven, der ikke er en bog.
Hvordan kan du leve sådan? Alene lugten.
Alt dette er vores fremtid. Hvad der er sket engang, vil ske igen.
-Så du er seer nu? -Nej.
Jeg benægter bare ikke, hvad jeg selv kan se.
Dværgenes skrifttegn, 1500 år gamle, der fortæller om Solryths ankomst.
Belejringen af deres by,
før hun fordrev dem og byggede Xin'trea på ruinerne.
Historien er overalt omkring os, broder.
Den minder om vores gamle storhed.
Og hvor storslåede vi kan blive igen, hvis vi prøver.
Jeg kunne være til nytte for dig. Som en rådgiver…
Generalerne og magikerne ville æde dig levende.
Men du har en rolle i alt dette, søster.
Nu, hvor dit lille fejltrin med Fjall er bragt i orden,
kan vi tænke på fremtiden. Jeg har fundet en værdig ægtemand.
Kongen af Pryshia er enkemand.
Et ægteskab mellem vores riger kunne overbevise ham om at indgå fred.
Naturligvis. Hvad der end skal til for at opnå freden.
En lysere fremtid. Takket være dig.
Dronning Merwyn af Pryshia.
Dybt i de Fortabte Sjæles Dal
søgte en kriger svar på den mærkværdige himmel,
som havde kastet en ildevarslende skygge over landet.
Men hendes forfædre forblev tavse.
Intet som dette var nogensinde sket før.
For en anden havde lært at gennemtrænge sløret mellem verdener.
Jeg er tilbage.
Besejret eller sejrrig, Øverste Vismand Balor?
Mit snigmordsforsøg slog fejl. Jeg har brug for din hjælp.
Hvordan lærte du at slås?
-Jeg er født i Ravneklanen. -Nej! Var du livvagt?
Det var jeg.
Loyal livvagt for kong Midir og kongefamilien i Pryshia.
Så må du kende Cethlenn af Knivene.
-Hun er min mor. -Hvad?
Hvad laver du her?
Du kunne være i paladset med konger og dronninger og helte.
Jeg valgte dette.
Som ung pige havde min sværdmester en nøgleharpe hængende på væggen.
Jeg elskede den.
Min mor prøvede at redde mig, men musikken tog mig.
Så jeg blev omvandrede skjald.
Her.
Bare jeg havde et kald som dit.
Jeg har kun en sygdom.
Jeg får visioner, anfald,
og folk i byen er bange for mig.
De uvidende er altid jaloux på dem, der har en gave.
Luk op, eller vi brænder det hele ned.
Pis. Hvorfor sladrer røvhuller altid til byvagten, når nogen tæver dem?
En sanger, min bare røv.
Hundeklanen? Hvad fanden?
Hov!
-En af Cethlenns magre ravne. -Hellere en ravn end Osfars mølædte hund.
Eller hvad?
Ja. Det har du nok ret i, Ravn.
-Jeg er… -Fjall Stenhjerte. Søn af Osfar.
Jeg husker halskæden, fra da du tog min kusines øje i Slaget ved Brokilon.
Jeg svor til hende, at jeg ville dræbe dig.
-Nå. Jeg husker ikke dig. -Jeg er den, der sender dig i mulden.
Slap af. Mine dage i Hundeklanen er slut.
Sikke noget pis. Ingen forlader Hundeklanen.
Men her sidder jeg som lejesoldat på en rådden ø ved verdens ende.
Hvad laver en Ravne-kriger her i norden?
Ikke en kriger. Jeg er skjald.
En skjald fra Ravneklanen?
Den var ny.
Vent lidt. Er du Lærken, som alle heroppe snakker om?
Jeg ville have fundet dig, hvis ikke jeg sad her.
Hvordan er mægtige Osfars søn faldet så langt?
Nemt nok.
Jeg kneppede prinsessen.
Du er fuld af lort. De ville sætte dit hoved på et spyd.
Og ydmyge kronen?
Nej. Hellere udstøde mig fra klanen til en vanære i tavshed.
Jeg forstår dem godt.
-Beskytte, ikke kneppe. Grundreglen. -Jeg burde have fået det tatoveret.
Det er for langt til en Hundeklans-pik.
Den vil jeg huske, når dit hoved ruller rundt i mudderet.
Tiden er vist løbet ud.
Dig, op mod væggen.
Og dig, din frihed er blevet købt.
-Hvad? -Du hørte mig.
Nå…
Tak, fordi du ikke myrdede mig, mens jeg sov.
Der er stadig tid. Et øje for et øje.
Jeg sagde, op mod væggen!
Far vel, Lærke.
Må bødlens klinge være skarp og hurtig.
Eller rettere, fuck det. Jeg er skideligeglad.
Rapportér.
Pryshianerne laver skinangreb for at afprøve vores forsvar.
Hvis vi giver dværgene adgang til minerne i Xin'trea, vil de…
Nej. Jeg kan ikke slås på to fronter, mens mit kongerige sulter.
Jeg har en ny plan.
At afslutte tusindårskrigen.
Jeg har sendt bud til Pryshia og Darwen med tilbud om fred.
-Utænkeligt! Det bliver vores død! -Deres Majestæt…
Pryshia og Darwen vil aldrig indgå fred. Krigen…
…vil ende. De er lige så trætte som os.
Min søster vil ægte kong Midir.
Minerne i Sliabh Liath går til dronning Neera. De vil acceptere.
-Hvad siger den Øverste Vismand? -Tilgiv mig, kaptajn Eredin.
Vismanden rådgiver ikke længere tronen.
Jeg rådgiver kun om magiske spørgsmål.
Hvis krigen fortsætter som hidtil,
efterlader vi os kun hungersnød og nederlag.
-Deres Majestæt… -Vi indgår freden.
I kan gå.
-Hej-ho og en gedebuk… -Fjall!
Shen?
Godt at se dig.
-Bestak du vagterne? -Hør her.
Osfar ønsker dig tilbage. Der skal sluttes fred.
Kongerigerne skal underskrive en traktat.
Svaret er nej, fætter.
-Hvor skal du hen? -Til det nærmeste bordel.
-Hvad siger jeg til din far? -At jeg har travlt med at dø i glemsel.
Tag hjem, Shen!
Gode elvere i Inis Dubh.
Er alt vel? For alt ser vel ud.
Jeg har endnu et par timer på denne lorteø.
Hvem vil forsyne mig med det fineste skril og unævnelige udskejelser?
Disse døre skjuler et overflødighedshorn af udsvævelser og ufattelig vellevned.
Men først må vi diskutere noget så beskidt som penge.
Javist. Mit ord er mine penge.
Dit ord er ikke mere værd end en fedtet katterøv.
Sylanya, find Fluffy!
Jeg kan betale i sølv.
Fuck.
Ja, sådan.
Vi skal nok gøre dig til musiker.
Hvorfor valgte du dog den over en ærlig klinge?
Den er så skrøbelig.
Du har ikke ændret dig.
Det har du.
Moder ønsker dig tilbage. Kontinentet forandrer sig foran os.
Din konge skal underskrive en traktat. Vi har brug for dig.
Jeg følger ikke længere klingen.
Og alligevel…
Vil hun tilgive mig?
Cethlenn har brug for dig. Du kan få din forløsning, søster.
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke gøre de ting igen.
Hvordan kan du leve sådan?
-Savner du det ikke? -Jeg savner dig.
-Frygteligt meget. -Så kom tilbage.
De andre sagde, det var spild af tid. Lad os bevise, at de tog fejl, søster.
Det er din sidste chance. Jeg sejler med tidevandet.
Er du okay?
Sfærernes tid er over os.
Verdener vil æde verdener. Smaragdgrøn himmel.
Af ilden vil opstå et nyt daggry. Et uhyre skal falde for din klinge.
To adskilt bliver to som én.
Lærkens mest dyrebare toner skal være nøglen til alle ting.
Og en opgave i din klans navn vil bringe dig forløsning.
Ithlinne sagde, at jeg vil finde forløsning i en opgave for klanen.
Sker det, at hendes visioner går i opfyldelse?
Det gør de alle.
Hver på sin måde.
Her. Giv hende den, når hun vågner.
Sig, at jeg er ked af, at jeg ikke kunne sige farvel.
-Jeg håber, vore veje krydses igen. -Hvor fører din hen?
Til at finde forløsning.
Niamh!
Du skal ikke rejse alene.
Måske stjæler en ondsindet elver din dyd.
Så jeg skal lide under, at min søster også er en elendig komiker?
-Få mig ikke til at skifte mening, tøs. -Som om nogen kan det.
Det glæder mig…
Nej!
Vis jer selv, I fucking røvhuller!
Det er min fucking halskæde.
Fine evner.
Jeg hader at løbe.
-Hvad laver du her? -Leder efter en båd herfra.
Og selv tak.
Hvem er krigeren?
Min søster.
Hvad fanden?
Mærket her.
Xin'treas hær. Femte kolonne.
Jeg kender hende. Hun er kaptajn i Pryshias kavaleri.
Darwenisk infanteri-daggert.
Det giver ikke mening.
Hvorfor arbejder soldater fra tre riger sammen om at dræbe os?
Traktaten.
-Niamh fortalte mig om en traktat. -Jeg blev også tilkaldt.
-Lort. -De vil ikke have klankrigere.
Hærene vil tage magten fra monarkerne.
-Jeg må til Xin'trea og advare min klan. -Også jeg.
Fuck din klan.
Der må være flere dumme svin med knive undervejs.
Vi har større chancer sammen.
Selvom du er pisseirriterende.
-Fint. -Okay.
Men kommer du på tværs af mig, får hundene din pik.
-Jeg stoler ikke på dig, Stenhjerte. -Og jeg stoler ikke på dig…
-Lærke. -De dræbte min søster.
Lærken er død.
Mit navn er Éile.
Vi mødes igen i Caer Aenwyn, søster.
Og således fløj Lærken ikke længere alene. Én var blevet til to.
Kom nu.
Prinsesse?
Ket, den virker! Solryths øjne lyser igen!
De skal klædes på.
Da alt håb var ude, ledte de hendes skibe til Kontinentet,
og nu lyser de i himlen igen. Det er et varsel, Ket.
Måske er der håb for mig.
Deres bror myrder mig, hvis De ikke er klar til at møde Deres ægtemand.
Ja, naturligvis.
Mens kongerigerne udvekslede højtfødte gidsler,
forberedte monarkerne en traktat, der skulle afslutte tusindårskrigen.
Kong Midir af Pryshia og krigerne fra Ravneklanen.
Dronning Neera af Darwen og krigerne fra Slangeklanen.
Og Alvitir, den modige arkitekt bag elvernes nye morgenrøde.
Jeg elsker dig, broder.
Krigere i Xin'trea.
Takket være vore royale gæsters mod
er vor lange, mørke nat med krig og sult endelig slut.
Et nyt morgenrøde vil gry over Kontinentet for alle elvere.
Hungersnød vil blive afløst af fred og velstand.
En Kontinent, der atter er forenet.
En Kontinent af muligheder.
Vi er xin'treanere. Vi er pryshianere. Vi er darweniere.
-Vi vil alle… -Deres Majestæt?
-Tilkald lægen. Nej. Det er bare nervøsitet.
Måske bør jeg lægge mig.
…da vi gik i land og bragte civilisationen med os.
Jeg vil nu invitere
den nådige dronning Neera af Darwen
og den gode kong Midir af Pryshia…
til at slutte sig til mig som allierede i dette nye morgenrøde.
Hvad er det?
Spyd!
I det øjeblik ændrede elvernes verden sig for evigt.
Tusind års monarkier, kongeriger og klaner blev udslettet.
Det er gjort.
Det er det.
Mit uhyre gjorde det godt.
Traktaten lod Balor vende magtsyge magikere og generaler mod monarkerne.
Det var kun begyndelsen.
Kejserinde.
De tre kongeriger er Deres.
Længe leve det nye Gyldne Kejserrige.
Rejs jer.
Der er meget at gøre.
Denne storm er ikke naturlig.
-De går i havn i Gaylth. -Det er langt fra Xin'trea!
Vi kan ikke hjælpe vores klaner fra havets bund.
Merwyn var fri nu.
Fri til at skrive sin egen historie, ligesom hendes helt Solryth,
og indlede en ny guldalder.
Dette var hendes skæbne.
Kejserinde!
Hun spiller sin rolle godt.
En skinnende ting, der stiller folket tilfreds.
De tager deres pladser, selvom verden bryder sammen.
Stillet overfor kaos vælger folk altid orden.
-Uanset prisen. -Eller hvor åbenlys farcen er.
-Hvor længe har vi brug for hende? -Vi får se.
Bring mig til mit folk.
GAYLTH TIDLIGERE KONGERIGET PRYSHIA
Himlen og havet var ikke det eneste, der havde ændret sig uden varsel.
Hvad er det for nogle flag? Jeg kender ikke mærket.
Det er ikke fra Pryshia.
Lad os drikke nogen fuld og høre, hvad der sker.
Med hvilke penge?
Din klan har ammet dig for længe. Vis noget initiativ, knægt.
Undskyld.
Kom nu!
I det mindste har hun stoppet krigen.
-Ikke mange kan dræbe sit egen blod. -Og sin egen bror, tilmed.
-Kalder sig kejserinde Merwyn. -Kejserinde?
Hun dræbte hele bundtet på én gang. Nyttesløse konger og deres rådne klaner.
-Dræbte hun dem alle? -Nej. Det er umuligt.
Hvordan kan en ukendt prinsesse bare sådan overtage hele Kontinentet?
Jeg hørte, hun har et trehovedet uhyre så stort som et skib.
Den dier ved hendes patter som et barn.
Et uhyre? Læg lige gudedrøm-piben.
Uhyre eller ej,
ingen xin'treansk kælling skal sige, jeg ikke er pryshianer.
Og I er endnu værre.
I spankulerede rundt i pryshiansk rustning for få dage siden.
Forræderiske pissemyrer, der render rundt i den møgsos rustning.
Tæven har fat i jeres klunker!
Har nogen set dem her?
Éile af Ravneklanen. Fjall af Hundeklanen.
Vi må være smarte. Hvis du ikke kan klare,
at nogen fornærmer din elsker, så skilles vores veje.
-Det har intet med hende at gøre. -Det har alt med hende at gøre!
Hun dræbte vores klaner.
Et! To!
-Et! To! -Du dér!
-Den største, vi har udgravet. -Der skal mere til at stabilisere portene.
-Hvor mange monolitter har du rejst? -Tre i nord, to i syd.
Endnu fem, der forsynes med Syndrils tegn.
Det er ikke nok til en legion. Hvorfor denne forsinkelse?
Kejserriget er nyt.
Vi har ikke nok tropper.
Du overtog Darwens og Pryshias hær. Hvorfor er det ikke nok?
Der var flere desertører end forventet.
-Og dine udrensninger af magikere… -Genstridige magikere.
Høsten er slået fejl. Der er udbrudt optøjer.
Så slå dem ned.
Man skriver ikke historie med undskyldninger.
Og Fjall Stenhjerte?
Han undslap vores snigmordere på Inis Dubh sammen med en Ravnekriger.
Men vores elitetropper søger overalt på Kontinentet.
Det er et heroisk eventyr, der venter på at ske.
Dræb dem. Straks.
Hestene er bundet. Jeg tager første vagt.
Måske har nogen overlevet.
Min klan ville kæmpe til døden.
Også din.
Et monster.
Hvordan er det muligt? Hvor kommer det fra?
Der var en magiker i Xin'trea. Syndril.
Han gravede en gammel dværge-monolit op.
Han åbnede en port til en anden verden.
-Kom monsteret derfra? -Måske.
-Det lyder skørt. -Der er historier om andre verdener.
Alt har været forkert siden. Himlen er anderledes.
Og havene.
Alt er forkert.
Men selv med uhyret kunne Merwyn ikke gøre det.
Der må stå andre bag. Generalerne, magikerne…
-Du kommer med undskyldninger. -Nej.
Hvis hun er kejserinde, så var hun indblandet.
Hun skal bøde med sit blod.
Jeg burde være død med min klan.
Også mig.
Vi er de sidste.
De sletter vores klaner fra historien.
-Ikke så længe vi lever. -Vi dræber dem, før de dræber os.
Ravneklan. Hundeklan. Hvordan kan vi stole på hinanden?
Ved klingen.
Vi finder Merwyn og dræber hendes uhyre og enhver, der hjælper hende.
Send dem i mulden.
Blodsvorne. Til det sidste.
Til det sidste.
Din bror? Hvor kunne du?
Jeg havde intet valg. Han havde skrevet mit liv.
Jeg er bestemt til mere. Historier gentager sig.
De mangler kun den rette fortæller.
Da Solryth døde, stred vi mod hinanden.
En storslået guldalder, ødelagt af endeløse krige.
Min brors traktat havde kun bragt en kort pause.
Balor og Eredin vil bruge Syndrils porte
til at erobre.
Men erobring for sin egen skyld er meningsløst.
Jeg vil civilisere disse nye verdener.
Bringe vores kunst, videnskab og kultur til dem.
Og skabe en ny guldalder for alle elvere.
Du tr…
Du tror, du er Solryth.
Nej.
Ikke endnu.
Ikke mens jeg er Balors marionet.
Jeg skal være kejserinde af mere end navn.
Ellers vil alt dette, alle disse blodsudgydelser,
have været forgæves.
Jeg skal finde en måde.
Hvad har jeg gjort?
Du har låst op for fremtiden, Syndril.
Uden din viden havde intet af dette været muligt.
Den primære monolit er rejst. Hvilke verdener venter mon på os?
Udfør beregningerne til at forbinde alle kejserrigets monolitter.
Du burde være stolt.
Dette mulighedernes morgenrøde skyldes kun dig.
Utroligt, at de har forenet hærene.
Vores odds vil kun blive værre.
Så gør vi dem bedre med landets bedste kriger.
Hvem?
Min sværdmester. Hvis hun ikke straks dræber mig.
Hun introducerede mig til musik.
Da jeg blev skjald, bandlyste klanen hende.
Hun måtte blive lejesoldat.
-Vil du sætte livet på spil? -Vi vil have hævn. Vi har brug for hende.
Har hun et navn?
Din sværdmoder?
Scían.
-Den sidste af Genfærds-stammen. -Genfærds-stammen er en myte.
Ikke en myte.
De bedste sværdkæmpere i Kontinentets historie.
-Før I udslettede dem. -Det var før min tid.
Da de nægtede at slås for ham, forgiftede jeres kong Darach deres vand.
Scían var den eneste overlevende.
Hun blev sværdmester i vores klan…
Éile.
Vi vil jer intet ondt.
-Hvorfor er I så langt fra vejen? -Vi er flygtet fra Bon Machán.
Vores magikere afviste det nye kejserrige.
Hendes soldater brændte den og tog vores unge til deres sorte tårne.
For at rejse monolitter. Hvorfor rejser de dem udenfor Xin'trea?
Er du Lærken?
-Det kalder jeg mig ikke mere. -Jeg så dig sidste år til Aedd Gynvael.
Du var fantastisk.
De sange, så fulde af håb.
Vi følte os udvalgte. Som om verden tilhørte os.
Kunne du synge "Den sorte rose"?
Vi kunne bruge lidt håb.
Vi er den Sorte Rose…
Det er nok.
Lykke til.
Vi er den Sorte Rose
Kom, lad dem høre…
Han havde hørt den sang langt mod syd i Xin'trea,
sunget på dørtrin og i gader og barer, altid blandt de lavtfødte.
Og nu her, langt mod nord.
Hvordan kunne en sang have så stor magt?
Hun er i nærheden. Vær forsigtig.
Denne Scían…
Er hun den paranoide type?
Hendes stamme blev forgiftet.
Faldgrube.
Jeg er ikke nybegynder.
Jeg så den godt. Også den 30 skridt bagude.
Hun skal gøre sig mere umage for…
For fanden da.
Klanerne er væk.
Hvordan er du i live?
Jeg føler et ekko af drab i dig.
Mit uhyre har givet dig, hvad du ville have.
Det har det.
Jeg har magten over hele Kontinentet.
-Og alligevel? -Det er ikke nok.
De vil aldrig acceptere mig som deres kejser.
Jeg er lavtfødt.
Interessant…
Giv mig en magt, som kun jeg kan bruge.
Som hæver mig over enhver højtfødt, kongelig eller hær.
Du vil være en gud blandt elvere.
Ja.
Jeg har brug for din kaosmagi.
Er du villig til at ofre alt for det, uanset prisen?
Ja. Hvad du end beder om, vil du få.
Jeg troede ikke, jeg skulle se din skygge igen.
-Jeg ønskede ikke at vanære dig. -Og dog gjorde du det.
Den nye kejserinde vil dræbe dig. Hvorfor er du her?
For at bede om hjælp.
Kom med os. Vi rider til Xin'trea for at dræbe hende.
Hvis ikke for mig, så for dine forfædre.
Xin'trea stjal din stammes hellige klinge.
Du kan vinde Soulreaver tilbage.
Hvem ved, hvor det er nu?
Med de andre trofæer i paladset.
Tre grønne sten som dem og skrifttegn på sværdknappen.
Noget med…
Sort Sand.
Født af det Sorte Sand.
Klinge og sjæl i forening.
Alle begyndelser. Alle afslutninger.
Du kommer ikke forbi byporten.
Hvis du når så langt i følgeskab med en fjende.
Lægekulsukker.
Det hjælper på svien.
Éile. Du kan ikke stole på hende.
Hun vil have hævn over dig.
Hun kender lejesoldater overalt. Vi skal bruge dem.
Hun sælger dig ved første lejlighed, hun får.
Der er ikke andre tilbage.
Scían er den eneste, jeg har.
-Himlen varsler mørke tider. -Vi har en chance sammen.
Jeres opgave er håbløs.
-Vi har brug for dig. -Du har din egen vej at følge.
Jeg kan få os ind i paladset.
Der er en hemmelig, ubevogtet indgang til byen.
Vi kunne bruge dit sværd.
Det kunne I bestemt. Men…
Jeg tager ikke med.
Det eneste gode, der er kommet af dette, er, at Hundeklanen er væk for evigt.
Må din fader lide for evigt i en ensom grav.
Min far burde have afsluttet kong Darachs arbejde.
-Dræbt dig med resten af din stamme. -Han var velkommen til at prøve.
Forblændet af en sød, lille prinsesse.
Ikke værdig til en klanhøvdings økse.
-Hvad laver du? -Han har øksen.
Som han ikke kan bruge.
Scían, stop!
-Du er blevet rusten. -Er jeg det?
Dine instinkter er gode, men dine følelser styrer dig.
Og du har glemt, hvordan en klan arbejder sammen.
I er ikke dårlige, når I arbejder sammen.
Det kan vi arbejde med.
Så du kommer med os?
Forfædrene ønsker det.
-Tre mod et kejserrige. -Ikke nok. Vi skal finde flere.
-Så finder vi andre, der vil dræbe hende. -Ingen vej tilbage.
Og således blev to til tre.
De første dråber i en stormflod, der ændrede verden for evigt.
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag
Kom, lad dem føle vore torne
Vi vinder vor frihed i dag
Vi er rosen med de sorte torne
Vi synger for de ubesungne
Kom, lad dem høre os brøle
Den lavtfødtes dag er oprundet
En rose skal vokse frem
Hvor bondeblod har flydt
Vore liv har de taget
Men frem igen de gror
I den jord, som vi dyrker
I deres egen jord
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag
Kom, lad dem føle vore torne
Vi vinder vor frihed i dag
Vi er rosen med sorte torne
Vi synger for de ubesungne
Kom, lad dem høre os brøle
Den lavtfødtes dag er oprundet
For hver rose, de stækker En ny de vil se
Indtil landet er dækket Med blomster som sne
Intet lys i jeres slotte I jeres gyldne hjem
Vor kamp vil aldrig dø Vor sandhed kommer frem
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag
Kom, lad dem føle vore torne
Vi vinder vor frihed i dag
Vi er rosen med de sorte torne
Vi synger for de ubesungne
Kom, lad dem høre os brøle
Den lavtfødtes dag er oprundet
Vi er den Sorte Rose
Vore stemmer klinger i fælles sag
Kom, lad dem føle vore torne
Den lavtfødte vinder sin frihed i dag
Tekster af: Andreas Kjeldsen