A NETFLIX BEMUTATJA
VAJÁK: A VÉR EREDETE
Ne! Baszná meg egy rőfös véreres fasz!
Erre, te bolond!
Sajnálom! Sajnálom!
Ne! Ne!
Ilyen nincs.
Ez elég fura.
Na jó.
Helló?
Nem, semmi?
Értem.
Mit tegyünk, Kökörcsin, egy ilyen helyzetben?
Talán…
csináljuk azt, amit szoktunk.
Hahó!
Helló, Szalonka!
Ne! Ne!
Na, ez új.
Megjegyezném, hogy ez…
annyira nincs ellenemre.
Daliás férfi, elegáns csizmában.
Tán meghaltam?
Még nem.
Erre rájöttem.
Akkor te valami más vagy.
Talán egy váltány.
Nem.
Nem vagyok váltány.
Akkor mégis mi vagy?
Sok minden vagyok. Sok alakban.
Sok helyen.
- Miért nézel ki úgy, mint én? - Mert imádod magad.
Van más arcom is.
Ha azt szeretnéd.
Így jobb?
Igen, jobb.
Nagyszerű.
Miért mentettél meg a temeriaiaktól?
Szeretném, ha megénekelnél egy történetet.
Te meg én hasonlítunk.
Te bárd vagy, én pedig mesemondó.
Többek között.
Ellent kell mondjak. Te egy időmegállító, alakváltó,
engem valószínűleg só nélkül elfogyasztó mesemondó vagy.
Én csak egy ember vagyok egy nevetséges fejfedőben. Nem hasonlítunk.
Világok és idősíkok közt utazom, elfeledett történeteket gyűjtve.
Életre hívom őket, ha szükség van rájuk.
Biztos én vagyok erre a legalkalmasabb?
Hát persze, hogy te vagy.
Te vagy a Szalonka.
A tündék oltalmazója.
A Szalonka csak egy név, egy titulus. Csak egy bárd vagyok.
Egy bárd, akit a Scoia'tael ki akart menteni a temeriaiak karmai közül.
Támogatod őket és küzdelmüket az igazságért.
Így van.
A szándékaik jók,
de a tündék nem győzhetnek, ha csak a fájdalom és a harag vezérli őket.
Fontos a remény.
Szükségük van egy elfeledett történetre. A kevesekről, akik győzelmet arattak.
A hetek történetére.
A hetek?
Kitalálom.
Egy csapat harcos összefog, hogy küzdjön az elnyomás ellen.
Ezt megénekelték már vagy ezerszer.
Valóban?
Hét idegen harcos, akik szembeszálltak egy legyőzhetetlennek hitt birodalommal,
akik embereket és szörnyeket idéztek a világra a Szférák együttállásával,
és akik megalkották a vajákok legelső példányát.
Ezt is hallottad már ezerszer?
Nem, ezt még nem hallottam.
Beismerem. Hűha!
Ez már valami.
Ez nagyon mókás.
Azt akarod mondani, hogy a legelső vaják egy kőkemény tünde volt?
Ez biztos felbosszantja majd Geraltot.
Na jó.
Hol kezdjünk neki?
Ezerkétszáz évvel ezelőtt kezdődött.
A tündék aranykorában.
Azelőtt, hogy az emberek és a szörnyek a világunkba érkeztek.
Hat magányos számkivetett,
akik nem ismerték egymást,
de a végzet összesodorta őket egy küldetésre.
Fjall a Kutyaklánból.
Scían a Szellemtörzsből.
Haláltestvér.
A varázslók, Zacharé és Syndril.
Meldof és bosszúszomjas pörölye, Gwen.
Őket a hetedik vezette.
Az, akit úgy neveztek, a Pacsirta.
INIS DUBH AZ ÉSZAKI TENGEREKNÉL
Jó reggelt! Adna valamit egy egykori katonának?
Köszönöm.
Ott lehet zenélni?
Évek óta nincs zeneszó a szigeten.
Szerencsét!
Neked is.
Nicsak!
Milyen hamvas kis bimbó!
Ideje, hogy valaki beporozza.
Uram, Ithlinne nincs jól, rohamai vannak.
Kérem, engedje el, és ihatnak ingyen.
Anya!
Gyerünk, nyírd ki!
Ezért megdöglesz!
Te kurva!
Bocsássatok meg!
Nem tűröm a rossz modort.
- A Pacsirtára! - Pacsirta!
Így van!
Messze délre Inis Dubhtól,
az újonnan megkoronázott Alvitir király ellátogatott a köznép lakta utcákba.
Nem törődve a más királyságok
orgyilkosai jelentette fenyegetéssel.
Óvd a királyt!
A merénylőknek át kellett jutniuk a király védelmezőin, a Kutyaklánon.
És legkiválóbb harcosukon,
Kőszív Fjallon.
Hercegnő!
Foglak.
Gyia!
Vágjatok eléjük!
Kiszöknek! Torlaszoljuk el az utat!
Szállj le!
Ahogy mutattam.
Most véged, kutya!
- Jól van? - Igen.
Keressétek meg őket!
Utánuk!
Szabad!
- Bocsáss meg! - Nincs miért, Fjall.
Hagyjuk az illendőséget!
A palotát lezártuk.
Rövidesen megtaláljuk a felelősöket.
De ezt tartsd magadnál!
Csak egy kis ideig.
Megmentettél minket.
Megmentettél engem.
Magadat mentetted meg.
Ha szükségem volt rád, mellettem álltál.
Ez a dolgom.
Mindketten tudjuk, hogy ez több annál.
Megegyeztünk.
Te talán el tudod feledni, de én nem.
Nem, nem feledtem el.
- Ha rajtakaptak volna… - De nem kaptak.
Fjall, ma majdnem meghaltam.
Nem akarok hazugságban élni.
Arra születtem, hogy védelmezzelek.
Akkor védelmezz!
Nincs jel az orgyilkosokon. Eredin most gyűjti be a gyanúsítottakat.
Eredin a seggét sem képes megtalálni. Dugja fel magának a seregét.
Hol volt, mikor szükségünk volt a segítségére?
Egy koszlott bordélyt se bíznék rá.
Hol van Fjall?
Bassza meg!
Ne húzzuk tovább, ölj meg!
Nem. Szenvedned kell.
Szégyenben.
A királyodra orgyilkosok lesnek mindenhol.
Te pedig csak a farkaddal vagy elfoglalva.
Hála az isteneknek, Kareg nem élhette meg, hogy elárulod a klánodat.
Azt kívánod, bár én estem volna el helyette.
Ezt sosem mondtam.
Nem is kellett.
Én is ezt kívánom minden nap.
Jobb lenne, ha mindketten mellettem állnátok.
De ő elesett,
és neked kellett volna átvenned a vezetést.
De elárultad a klánodat.
Az esküdet.
Elárultál engem.
A határ.
Igen, az.
Essünk túl rajta!
Fjall Kőszív,
megszegted esküdet védelmezőként,
és elárultad a klánodat.
Ezennel száműzlek Xin'treából.
A Kutyaklán kitagad.
Akárcsak én.
Vessz feledésbe! Ismeretlenül.
Ég veled, atyám!
Gyia!
Kitalálhatom?
A Solryth Saga.
Ne gúnyolj, bátyám!
Megszállott vagy. Kell neked egy barát, aki nem könyv.
Ajaj!
Nem is értem, hogy bírod. Már ez a szag önmagában.
Ez itt a jövőnk kulcsa. Ami megtörtént, újra megtörténik.
- Már látó is vagy? - Nem.
Csak nem tagadom, ami itt van az orrom előtt.
Egy törpírás 1500 évvel ezelőttről
megjósolta Solryth érkezését,
és a városuk ostromát azelőtt, hogy elkergette őket
és felépítette Xin'treát a városuk romjain.
A történelem körülvesz minket, bátyám.
Emlékeztet, milyen nagyok voltunk egykor,
és hogy mi mindenre vagyunk képesek, ha próbálkozunk.
Ebben én is hasznodra lehetnék, tudod?
Lehetnék a tanácsadód…
A tábornokok és varázslók élve kizsigerelnének.
De bőven lehet még szereped ebben az egészben.
Most, hogy elsimítottuk ezt a kis botlásodat Fjallal,
ideje a jövőbe tekintenünk. Találtam neked egy megfelelő kérőt.
Pryshia királya megözvegyült.
Egy házasság megerősítené a királyságaink közti köteléket.
Hát persze. Bármit, ami a békekötéshez kell.
Egy szebb jövő vár.
Hála neked.
Merwyn, Pryshia királynéja.
Mélyen, az elveszett lelkek völgyében,
egy magányos harcos a vészjósló felhők eredetét kutatta,
melyek sejtelmes árnyakat vetettek a világra.
Ám az ősei mélyen hallgattak.
Ilyen még soha nem történt azelőtt.
Mivel valaki megtanulta, hogy szakítsa át a világok közti szövetet.
Visszatértem.
Győztél vagy veszítettél, Balor főtanácsos?
A gyilkossági kísérletem elbukott.
Segítened kell!
Mondd csak, hol tanultál harcolni?
A Holló klánban születtem.
Ne! Védelmező voltál?
Úgy bizony.
Hű testőre Midir királynak és a pryshiai királyi családnak.
Akkor ismered Cethlennt, a Kések úrnőjét.
Ő az anyám.
Mi?
Akkor mit keresel itt?
Lehetnél a palotában, királyok, királynők és hősök között.
Más utat választottam.
Kislány koromban
a kardmesterem falán egy vonós lant függött.
Amibe beleszerettem.
Anyám próbált eltántorítani, de magával ragadott a zene.
Így hát, inkább vándorénekes lettem.
Tessék.
Bárcsak én is megtalálnám a hivatásomat!
De nekem csak ez a betegség maradt.
A látomások, rohamok,
az emberek a faluban félnek tőlem.
A tudatlanok mindig irigyek az adományokra.
Kinyitni vagy leégetjük ezt a putrit!
A bánatba! Miért fut minden suttyó az őrséghez,
valahányszor elverik őket?
Francokat beteg, az.
Énekelhetne a seggembe!
Kutyaklán? Mi a fene?
Cethlenn egyik nyeszlett kis hollója.
Jobb egy nyeszlett holló, mint Osfar rühes korcsa.
Nem?
De. Igazad lehet, Holló.
- A nevem… - Kőszív Fjall.
Osfar fia.
Emlékszem a láncodra.
Megvakítottad egy rokonomat a brokiloni csatában.
Megesküdtem, hogy megöllek, ha még egyszer találkozunk.
- Értem. Én viszont nem emlékszem rád. - Én foglak sírba küldeni.
Csihadj!
A klánbéli napjaimnak vége.
Lószart!
Onnan senki nem távozik.
Márpedig itt vagyok,
zsoldosként keresem a kenyeremet egy átkozott szigeten, a világ peremén.
És mi a bánatot keres a Holló klán harcosa északon?
Nem harcos, hanem bárd.
A Holló klán bárdja?
Na, ez új.
Várj!
Te vagy a Pacsirta, akiről mindenki regél errefelé?
Terveztem, hogy megnézlek magamnak, ha nem lenne ez a jelenlegi…
Hogy süllyedhetett idáig a nagy Osfar fia?
Könnyen.
Megdugtam a hercegnőt.
Lószart! Akkor kitűzték volna a fejedet a városkapura.
Vállalván a szégyent?
Nem.
Inkább kitagadtak a klánból és szép csendben száműztek.
Nem hibáztatom őket.
- Védelmező, nem szerető. Ez alapszabály. - Rám kellett volna tetoválni.
Túl hosszú egy Kutyaklános pöcsére.
Majd felidézem, amikor a fejed a porba hull.
Úgy tűnik, lejárt az időnk.
Hé, te! Álljál a hátsó falhoz!
Neked meg megváltották a szabadságodat.
- Mi? - Jól hallottad.
Hát,
köszönöm, hogy nem öltél meg álmomban.
Még megeshet.
Szemet szemért!
Hé, fejezzétek be!
Azt mondtam, hogy állj a falhoz!
Minden jót, Pacsirta!
A bakó pengéje legyen gyors és pontos!
Vagy inkább ne.
Pont leszarom.
Jelentést.
A pryshiaiak a helyőrségeinket támadják. Próbára teszik a védelmünket.
Ha a törpöket beengedjük a xin'treai bányákba,
számíthatunk a támogatásukra.
Nem. Nem vívhatok kétfrontos háborút a népem éheztetése nélkül.
Új tervem van.
Véget vetek a háborúnak.
Követeket küldtem Pryshiába és Darwenbe,
- hogy írjunk alá egy békeegyezményt. - Ez hallatlan!
Végünk lesz!
Felség,
Pryshia és Darwen nem fogja aláírni. A háború…
Véget ér. Már az összeomlás szélén állnak, akárcsak mi.
A húgomat hozzáadom Midir királyhoz.
A bányáinkat Sliabh Liathban odaajándékozom Neera királynőnek.
Alá fogják írni.
Te mit mondasz, főtanácsos?
Bocsásson meg, Eredin kapitány,
de már nem tisztem tanácsokkal ellátni a királyt.
Csupán a mágiát érintő ügyekben.
Ha folytatjuk ezt a háborút,
azzal csak éhínséget és vereséget hagyunk örökül.
- Felség… - Aláírjuk a békeegyezményt.
Távozzatok!
Fjall!
Shen!
Örülök, hogy látlak.
- Te váltottál ki? - Figyelj!
Osfar kéri, hogy térj vissza. Békét akarnak kötni.
Összehoztak egy egyezményt a királyságok között.
A válaszom nem, öcskös.
- Most hová mész? - A legközelebbi bordélyba.
Mit mondjak apádnak?
Azt, hogy lefoglal, hogy feledésbe vesszek.
Menj haza, Shen!
Inis Dubh jó tündéi!
Jól vagytok? Mert jól néztek ki.
Maradt még néhány órám ezen a nyomorult szigeten.
Ki az, ki elhalmoz a legfinomabb skrillel és a legbujább örömökkel?
Eme szerény ajtók mögött
bőséggel találsz kéjes élvezeteket és kimondhatatlan gyönyöröket.
Ám előtte meg kell vitatnunk a pénzügyek kényes kérdését.
Á, igen.
A szavam jobb, mint a pénz.
A szavad nem ér mást,
csupán egy bezsírozott macskasegget.
- Sylanya, keresd meg Bolyhost! - Várj!
Ezüsttel fizetek.
Faszom!
Ez az!
Ilyet sem láttam még.
Keressétek arra!
Nem juthatott messze.
Megtaníthatlak játszani, ha…
Sosem értettem, hogyan választhattad ezt a vackot a pengék helyett.
Annyira törékeny.
Nem változtál.
De te igen.
Anya küldött, hogy hazavigyelek.
A kontinens a szemünk láttára változik.
A királyod Xin'treába utazik békét kötni. Szükségünk van rád.
Már nem követem a pengék útját.
Vagy mégis?
Tényleg hajlandó megbocsátani?
Cethlennek szüksége van rád. Most megváltást nyerhetsz, nővérem.
Nem megy.
Többé nem vagyok rá képes.
Hogy tudsz így élni? Nem hiányzik?
Te hiányzol.
Nagyon hiányzol.
Akkor térj vissza hozzánk!
A többiek szerint ez csak időpazarlás.
Hadd cáfoljam meg őket, nővérem!
Ez az utolsó esélyed. A következő dagállyal elhajózom.
Jól vagy?
Ím eljő a szférák ideje.
Világok világokat falnak. Smaragd, égbolt és tűz hoz új hajnalt.
Egy nagy fenevadat pusztít majd el a pengéd.
Eggyé lesz, mi külön volt.
A Pacsirta ékes hangjával lesz az,
ami mindennek a kulcsa.
És a klánod nevében végzett küldetés hozza majd el számodra a megváltást.
Ithlinne azt mondta, megváltást nyerek egy küldetéssel.
A látomásaiból
van, ami valóra vált?
Az összes.
Így vagy úgy.
Tessék. Add oda neki, ha felébred!
Mondd meg neki, hogy szerettem volna elköszönni.
- Remélem, hogy egyszer még találkozunk. - Merre visz az utad?
Keresem a megváltást.
- Segíts elvinni! - Niamh!
Nem utazhatsz egyedül.
A végén még megront egy galád tünde.
Nem elég, hogy muzsikus a nővérem. Még el kell viselnem a rossz tréfáit is.
Ne akard, hogy meggondoljam magam, némber!
- Mintha bárki is képes lenne rá. - Siess!
Én csak örülök, hogy…
Ne!
Vidd be a gyerekeket!
Gyorsan!
Bújjatok elő, ti alávaló mocskok!
Az az én medálom.
Ügyes.
Utálok futni.
Te meg mit keresel itt?
Hajót, hogy leléphessek innen.
Egyébként szívesen.
Ki a harcos?
A húgom.
Mi a franc?
Ez a jel.
Xin'treai ötödik hadoszlop.
Ismerem őt.
Lovaskapitány a pryshiai seregben.
Darweni gyalogos tőr.
Ennek semmi értelme.
Miért fognának össze három királyság katonái, hogy megöljenek minket?
Az egyezmény.
- Niamh mesélte, hogy békét… - Tudom. Engem is hívtak.
- Faszom! - Valaki nem akarja, hogy ott legyünk.
A hadseregek meg akarják dönteni a királyságokat.
- Figyelmeztetnem kell a klánomat. - Nekem is.
Baszd meg a klánodat!
Nézd, valószínűleg még több mocsok tart felénk.
Több esélyünk van, ha összefogunk.
Még akkor is, ha az idegeimre mész.
Jól van.
Remek.
Ha átversz, megetetem a farkadat a kutyákkal.
Kurvára nem bízom benned, Kőszív.
Én sem benned…
Pacsirta!
Megölték a húgomat.
A Pacsirta halott.
A nevem Éile.
Újra találkozunk Caer Aenwyn termeiben, húgom.
És a Pacsirta immár nem egyedül szárnyalt.
Az egyből kettő lett.
Kérlek!
Hercegnő!
Ket, megjavítottam. Solryth szemei újra ragyognak.
Fel kell öltöznie!
Nem látod? Mikor minden veszni látszott, a szemek idevezették a hajókat,
és most ismét az égen tündökölnek. Ez egy jel, Ket.
Talán számomra is van remény.
A bátyja felkoncoltat,
ha nem készítem fel, hogy találkozzon a jövendőbelijével.
Igen, persze.
Miután túszokat cseréltek a viszálykodó királyságokban,
az uralkodók elutaztak aláírni
az ezeréves háborút lezáró egyezményt.
A pryshiai Midir király és a Holló klán harcosai.
A darweni Neera királynő és a Kígyóklán harcosai.
Valamint Alvitir, a tündék új korszakának merész építője.
Szeretlek, bátyám.
Xin'trea harcosai,
hála a királyi vendégeink bátorságának,
ma végre lezárul az éhínség és háború hosszú és sötét éjszakája.
Egy új hajnal virrad a kontinens összes tündéjére.
Az éhezést felváltja majd a béke és a bőség.
Ismét egységes lesz a kontinens.
Ez lesz a lehetőségek kontinense.
Xin'treaiak voltunk.
Pryshiaiak voltunk.
Darweniek voltunk.
De ettől a naptól fogva…
- mindannyian… - Hívd az orvost!
Ne! Csak az izgalom.
- Egy erős és egységes… - Visszatérnék a hálótermembe.
…hozunk létre, és elhozzuk a békét népeink számára!
Úgyhogy megkérem
a kegyes Neera királynőt Darwenből,
és a jó királyt, Midirt Pryshiából…
arra, hogy tartsanak velem szövetségesekként eme új hajnalon.
Lándzsások!
Vigyázat! Tűz!
Íjászok!
Vigyázzatok!
Lőjetek!
Abban a pillanatban a tündék világa örökre megváltozott.
Ezeréves királyságok, uradalmak és klánok tűntek el.
Ezzel vége.
Valóban.
A szörny jó szolgálatot tett.
Az egyezmény lehetővé tette Balor számára,
hogy a varázslókat és tábornokokat uralkodóik ellen fordítsa.
És ez még csak a kezdet volt.
Császárnő!
A három királyság az öné.
Éljen az új Arany Birodalom!
Emelkedj fel!
Rengeteg a dolgunk.
Ez nem evilági vihar.
Gaylth kikötőjébe tartanak.
Az rohadt messze van Xin'treától.
Az óceán fenekén nem segíthetünk a klánoknak.
Merwyn megszabadult.
Ő írhatta a saját történetét.
Pont, ahogy példaképe, Solryth, ő is egy új aranykorra áhítozott.
Ez volt a végzete.
Császárnő!
Jól játssza a szerepét.
Egy csillogó csecsebecse a tömegeknek.
Milyen lelkesen ünneplik, dacára annak, hogy a világuk felfordult.
A tömegek mindig a rendet választják a káosszal szemben.
Mindegy, mi az ára.
Bármennyire is átlátszó.
- Meddig lesz még szükségünk rá? - Majd elválik.
Vigyetek le a népemhez!
GAYLTH A VALAMIKORI PRYSHIA KIRÁLYSÁG
- Megkerüljük a szigetet. - Készleteket feltölteni!
Nemcsak az égbolt és a tengerek változtak meg
minden előjel nélkül.
Mi a fene az a zászló? Még nem láttam ezt a címert ezelőtt.
Annyi biztos, hogy nem pryshiai.
Menjünk a fogadóba, itassuk le a helyieket és derítsük ki!
Na és mégis miből?
Túl sokáig lógtál a klán csecsén.
Új trükköket kell tanulnod, kutya.
Elnézést.
Szóval az a szörnyeteg, amiről meséltem…
Gyerünk, rakjatok rendet a mólón, és ne úgy…
Gyere már!
Nem hiszem, szerintem…
Egy cseléd látta.
Véget vetett a háborúnak.
Nem sokan bírják megölni a saját királyukat.
Aki ráadásul a bátyja volt.
- Már Merwyn császárnőnek hívatja magát. - Császárnő?
Egy füst alatt végzett mindannyiukkal.
Hitvány királyi fattyak és a töketlen klánjaik.
- Mindenkit megölt. - Nem.
Az lehetetlen!
Hogy lehet, hogy egy hercegnő, akiről senki sem hallott,
ilyen könnyen uralma alá hajtja az egész kontinenst?
Úgy hallom, van egy háromfejű szörnyetege. Akkora, mint egy hajó.
Szopja a csecsét, mint egy csecsemő.
Szörnyeteg?
Elvette az eszedet a pipa.
Szörny ide vagy oda,
egy xin'treai szajha sem mondja, hogy többé nem vagyok pryshiai.
Ti még rosszabbak vagytok.
Pár napja még pryshiai páncélban parádéztatok,
ti áruló férgek! Villogtok a lotyótok páncéljában,
az a riherongy elkapta a tökeiteket.
Láttátok ezeket?
Éile a Holló klánból, és Fjall a Kutyaklánból.
Ne veszítsük el a fejünket!
Ha nem tudsz uralkodni magadon, mert sértegetik a szeretődet,
jobb, ha elválunk.
- Neki ehhez semmi köze. - Ez az egész az ő műve.
Ő végzett a klánjainkkal.
Egy! Kettő!
- Egy, kettő! - Húzzátok!
Egy, kettő!
A legnagyobb, amit kiástunk.
Nagyobb erő kell, hogy stabilizáljam a kapukat.
- Hány monolitot állítottatok? - Hármat északon, kettőt délen.
És további ötre véssük fel Syndril jeleit.
Ez nem elég, hogy tápláljon egy kaput egy légiónak. Miért késlekedtek?
- Egy, kettő! - A birodalom fiatal.
- Egy, kettő! - Túl kevés a katonánk.
Megszerezted az egész darweni és pryshiai sereget.
- Hogyhogy ez nem elég? - Egy, kettő!
Több a dezertőr, mint amire számítottunk.
És mivel sok varázslót tüntettél el…
Csak, akik ellenálltak.
Egyre gyengébb a termés. Az éhséglázadások egyre gyakoribbak.
Fojtsd el őket!
Kifogásokkal nem írunk történelmet.
Azt mondtam, gyerünk, húzzátok!
Mozgás, rühes banda!
És mi van Kőszív Fjallal?
Megszökött az orgyilkosaink elől, a Holló klán harcosával együtt.
De a legkiválóbb katonáink fésülik át utánuk a kontinenst.
A népmesék hősei lesznek, ha nem vigyázunk.
Végezz velük! Tüstént.
Kipányváztam a lovakat. Én őrködöm először.
Néhányan talán túlélték.
A klánom halálig harcol.
Akárcsak a tiéd.
Egy szörnyeteg?
Mégis hogy létezhet? Hogy került ide?
Volt egy varázsló Xin'treában.
Syndril.
Kiásott egy ősi törpemonolitot,
amivel kaput nyitott egy másik világra.
- Onnan jött a szörny? - Meglehet.
- Őrültségnek hangzik, de… - Hallottam már más világokról.
Azóta semmi nem a régi. Az ég is megváltozott.
Ahogy a tengerek is.
Semmi sincs rendben.
Kizártnak tartom, hogy Merwyn egyedül vitte ezt véghez.
Valaki más áll e mögött, a tábornokok vagy a varázslók…
- Csak próbálod mentegetni. - Nem!
Amennyiben tényleg ő lett a császárnő, és az ő keze van ebben,
akkor a vérével fog fizetni.
A klánommal kellett volna halnom.
Nekem is.
Mi vagyunk az utolsók.
Kitörlik a klánjainkat a krónikákból.
Addig nem, amíg én élek.
Végezzünk velük, mielőtt ők velünk!
Holló klán.
Kutya klán.
Hogy bízhatnánk egymásban?
Penge által.
Véresküvel.
Megkeressük Merwynt, megöljük a szörnyét és mindenkit, aki utunkba áll.
Kinyírjuk mindet.
A véremre esküszöm!
Mindhalálig!
A bátyja. Hogy tehette?
Nem tehettem mást. Helyettem hozott döntéseket.
Ennél többre vagyok hivatott.
A történelem ismétli önmagát.
Csak a megfelelő ember kell hozzá.
Amikor Solryth meghalt, egymás ellen fordultunk.
A dicső aranykorunkat tönkretette a véget nem érő háború,
melyet a bátyám legfeljebb csak szüneteltetett volna.
Balor és Eredin Syndril kapuit akarják használni
a hódításra.
De a hódítás önmagában semmit sem ér.
Civilizálni akarom az új világokat.
Elvinni oda a tudományt, a művészetet és a kultúrát.
Létre akarom hozni a tündék új aranykorát.
Azt…
Azt hiszi, maga Solryth?
Nem.
Még nem.
Addig nem, amíg Balor bábja vagyok.
Nemcsak névleg kell császárnővé válnom.
Vagy különben minden egyes csepp kiontott vér
hiába volt.
Meg kell találnom a módját.
Mit tettem?
Utat nyitottál a jövőbe, Syndril.
Nélküled ez nem valósulhatott volna meg.
A fő monolitot felállítottuk, és ki tudja, milyen világok várnak.
Végezd el a számításokat,
hogy összeköthessük a birodalom többi monolitjával.
Légy erre büszke!
Az új lehetőségek hajnala csakis neked köszönhető.
Nem hiszem el, hogy egyesítették a seregeket.
Minél közelebb kerülünk, annál rosszabbak az esélyeink.
Akkor javítsunk rajtuk a világ legjobb harcosával.
Kivel?
A régi kardmesteremmel. Már ha nem öl meg azonnal.
Ez a nő ismertette meg velem a zenét.
Miután elhagytam a klánomat, őt száműzték.
Kényszerből zsoldosnak állt.
- A nyakadat is rátennéd? - Bosszút állunk? Akkor kell ő is.
És van neki neve is?
Mármint a kardanyádnak.
Scían.
A Szellemtörzs utolsó tagja.
A Szellemtörzs csak mese.
Nem mese.
Ők voltak a legjobb kardművészek a kontinensen.
Míg ki nem irtották őket.
Akkor még nem éltem.
Amikor megtagadták a szolgálatát,
Darach király megmérgeztette a vízkészletüket.
Scían volt az egyetlen túlélő.
A klánunk rátalált és megtette kardmesternek.
Éile!
Kérem, nem jelentünk veszélyt.
Mit kerestek ilyen messze az úttól?
Elhagytuk Bon Machánt.
Az öregeink nem hódoltak be, ezért a katonák
mindent porig égettek,
és elvitték az ifjakat fekete tornyokat kiásni.
A monolitokat.
Miért állítják fel őket Xin'treán kívül?
Te vagy a Pacsirta?
Már nem használom ezt a nevet.
Tavaly láttalak téged Aedd Gynvaelben.
Csodás voltál.
A dalaid
tele voltak reménnyel,
különlegesnek éreztük magunkat.
Mintha miénk lenne a világ.
Esetleg elénekelnéd a „Fekete rózsát”?
Ránk férne egy kis remény.
Elég lesz.
Szerencsét!
Ő is hallotta a dalt messze délen, Xin'treában,
ahogy kapualjakban,
az utcákon és tavernákban énekli a köznép.
És most itt, a messzi északon is.
Hogy lehet egy dalnak ekkora ereje?
Már nem vagyunk messze. Vigyázz, hová lépsz!
Ez a Scían
kissé paranoid, nem?
A törzsét megmérgezték.
Farkasverem!
Nem vagyok zöldfülű, Pacsirta.
Észrevettem.
Ahogy azt a másikat is.
Ennél ügyesebbnek kell lennie, ha…
Hogy vernék meg az istenek!
A klánoknak végük.
Hogy lehetsz még életben?
Vérontás nyomait érzem rajtad.
A szörnyeteg, amit adtam, megfelelt az elvárásaidnak?
Igen.
Uralmam alá hajtottam az egész kontinenst.
Ámde?
Ez még nem elég.
Soha nem fognak elfogadni uralkodójukként.
Közrendű vagyok.
Érdekes.
Olyan hatalmat akarok, amivel csak én bánhatok.
Olyat, ami minden nemes király és sereg fölé emel.
Isten akarsz lenni a tündék között.
Igen.
Avass be a káoszmágiába!
Hajlandó vagy áldozatot hozni érte?
Bármi legyen is az?
Igen.
Bármit kérsz is tőlem,
meg fogod kapni.
Nem hittem volna, hogy még egyszer idejössz.
Nem akartam szégyent hozni rád.
Mégis megtetted.
Az új császárnő holtan akar látni téged.
Miért jöttél ide?
Hogy a segítségedet kérjem.
Tarts velünk!
Xin'treába megyünk, hogy megöljük.
Ha nem miattam, akkor az őseid miatt.
Xin'trea ellopta a törzsed szent kardját.
Végre visszaszerezheted Lélekfosztót.
Ki tudja, hogy most hol lehet.
A kardod a trófeák közt van a palotában.
Három olyan zöld kő van benne, és írás a markolaton.
Valamilyen…
fekete homokról.
Fekete homok szülte.
Kard és lélek egyként.
Minden kezdet.
Minden vég.
Sose juttok át a városkapun.
Már ha egyáltalán elértek oda az ellenséggel utazva.
Nadálytő.
Enyhíti a fájdalmat.
Éile!
Nem bízhatsz benne.
Okkal neheztel rád.
Az egész kontinensen vannak kapcsolatai. Szükségünk lehet rájuk.
Azokat arra fogja használni, hogy eláruljon, amint lehet.
Nem maradt senki más.
Csak ő segíthet.
- A változó égbolt sötétséget hoz. - Van esélyünk, ha összefogunk.
A küldetésetek reménytelen.
Kellesz nekünk.
- Neki is. - Megvan a saját utatok.
Be tudom juttatni magunkat a palotába.
Van egy titkos bejárat, amit nem őriznek.
Elkélne a kardod.
Azt nem kétlem.
De…
én nem tartok veletek.
Az az egyetlen jó dolog ebben az egészben,
hogy a Kutyaklán már nincs többé.
Atyád pedig szenvedjen magányos sírban mindörökké!
Be kellett volna fejeznie Darach király művét.
Ki kellett volna irtani az egész törzsedet.
Megnéztem volna, ahogy megpróbálja,
de legyőzte őt egy ócska kis hercegnőcske,
aki arra sem méltó, hogy felemelje a fejszéjét.
- Mit művelsz? - Nála van a fejsze.
Bár nem igazán tud bánni vele.
Scían, elég!
Látom, berozsdásodtál.
Úgy véled?
Jók az ösztöneid. De hagyod, hogy az érzelmeid vezessenek.
Te pedig elfelejtetted, hogy kell egy klántársaddal mozogni.
Egész jók vagytok, amikor összedolgoztok.
Ezzel kezdhetünk valamit.
Akkor velünk tartasz?
Az ősök így akarják.
Hárman egy birodalom ellen.
Nem elég. Társakat kell találnunk.
Akik ki akarják nyírni azt a szukát.
Innen nincs visszaút.
Így hát a kettőből három lett.
Az első cseppek a zuhatagban, ami örökre átformálja a világot.