‎UN SERIAL NETFLIX
‎Nu! Dar-ar dracii-n ei de draci!
‎Îmi pare rău!
‎Nu!
‎Nu face asta! Nu!
‎Ce ciudat!
‎Bine. Ce…
‎Alo…
‎Nu, nimic?
‎Așa…
‎Ce facem, Jaskier, în astfel de situații?
‎O…
‎O luăm de la început.
‎Alo!
‎Bună, Fluierarule!
‎Asta e nouă!
‎Ca să știi…
‎Nu că nu-mi place… ‎Ești arătos, ai cizme frumoase!
‎Sunt mort?
‎Măiculiță!
‎Nu ești mort.
‎M-am prins.
‎Atunci, ești altceva.
‎Ești dublură.
‎Nu.
‎Nu sunt dublură.
‎Ce ești?
‎Sunt multe lucruri.
‎Am multe fețe.
‎Sunt în multe locuri.
‎- De ce arăți ca mine? ‎- Fiindcă te adori.
‎Am alte fețe,
‎dacă asta preferi.
‎E mai bine așa?
‎Da.
‎Minunat!
‎- De ce m-ai salvat de temerieni? ‎- Vreau să readuci la viață o poveste.
‎Suntem asemănători.
‎Tu ești bard, eu sunt povestitoare.
‎Într-un fel.
‎Te contrazic. Ești o povestitoare ‎care oprește timpul, care ia alte forme
‎și care mă va devora crud, ‎la un moment dat.
‎Eu sunt doar un bărbat ‎cu o pălărie amuzantă. Nu suntem la fel.
‎Mă strecor între lumi și vremuri ‎și adun povești uitate.
‎Le readuc la viață când e nevoie de ele.
‎- Ești sigură că eu sunt omul potrivit? ‎- Desigur.
‎Tu ești Fluierarul.
‎Călăuza elfilor.
‎Fluierarul e un nume, un titlu. ‎Eu sunt doar un bard.
‎Un bard pentru care Scoia'taelii ‎au atacat armata temeriană.
‎Ei știu că-ți pasă de ei ‎și de lupta lor pentru dreptate.
‎Îmi pasă.
‎Ei au intenții bune,
‎dar elfii nu pot câștiga, ‎mânați doar de durere și de furie.
‎Speranța e vitală.
‎E nevoie de o poveste pierdută în timp, ‎cea a puținilor care au răzbit.
‎Povestea celor Șapte.
‎Povestea…
‎Să ghicesc!
‎Niște războinici își unesc forțele ‎și luptă, în ciuda tuturor piedicilor.
‎Povestea asta e răsuflată.
‎Da?
‎Șapte războinici repudiați care se unesc ‎împotriva unui imperiu de neoprit,
‎care-i aduc pe oameni și pe monștri ‎în lume prin Conjuncția Sferelor
‎și care au creat ‎prima variantă a vânătorului de monștri?
‎Povestea asta e răsuflată?
‎Nu, n-am auzit-o pe asta, recunosc.
‎E foarte diferită.
‎E foarte amuzant.
‎Îmi spui că primul vânător a fost ‎un elf dat naibii?
‎Asta o să-l înfurie pe Geralt.
‎Bine.
‎- De unde începem? ‎- Totul a început acum 1.200 de ani.
‎În epoca de aur a elfilor,
‎înainte să apară oamenii și monștrii.
‎Șase proscriși singuratici,
‎străini unul de celălalt,
‎destinați să fie uniți ‎într-o misiune sângeroasă.
‎Fjall din Clanul Câinelui.
‎Scían din Tribul Fantomă.
‎Fratele Moarte.
‎Magicienii Zacaré și Syndril.
‎Meldof și ciocanul ei răzbunător, Gwen.
‎În frunte cu cea de-a șaptea,
‎cea supranumită Ciocârlia.
‎MĂRILE NORDULUI ÎNDEPĂRTAT
‎Bună dimineața! ‎Milostenie pentru un fost soldat?
‎Mulțumesc.
‎Se cântă aici?
‎Nu se mai cântă pe insulă de ani buni.
‎Succes!
‎Și ție.
‎O floare va crește
‎Unde curge sângele nostru de țărani
‎Ne-au luat viețile
‎Și au semănat semințele
‎Ridicați-vă din pământul pe care-l lucrăm
‎Ridicați-vă din pământul care le aparține
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Să nu se îndoiască nimeni de cauza noastră
‎Vai de mine!
‎Ce fecioară frumușică!
‎Aș zice că ești coaptă.
‎Ithlinna nu e întreagă la minte. ‎Are crize. Te rog, las-o!
‎- Puteți să beți pe gratis. ‎- Mamă!
‎Îți arăt eu! Haide!
‎Scuze, prieteni!
‎Nu suport lipsa manierelor.
‎Pentru Ciocârlie!
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Să nu se îndoiască nimeni de cauza noastră
‎Revoltați-vă și făceți-vă auziți
‎Ziua oropsiților a venit
‎Bravo, fato!
‎La sud de Inis Dubh,
‎regele Alvitir, proaspăt încoronat, ‎dornic să fie văzut printre oamenii săi,
‎a vizitat străzile sărăcăcioase,
‎în ciuda amenințărilor altor regate.
‎Apărați-l pe rege!
‎Dar, mai întâi, trebuiau să treacă ‎de protectorul regal, Clanul Câinelui…
‎și de viteazul lor războinic,
‎Fjall Stoneheart.
‎Prințesă!
‎Te apăr eu.
‎La o parte!
‎Coboară!
‎Cum ți-am arătat.
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Intră!
‎- Iertare. ‎- E în regulă, Fjall.
‎La naiba cu politețurile!
‎Clanul a ferecat palatul.
‎Ușa stă închisă, până aflăm făptașul.
‎Vreau să păstrezi ăsta.
‎Pentru moment.
‎Ne-ai salvat.
‎M-ai salvat.
‎Te-ai salvat singură.
‎Mi-ai fost mereu alături, ‎când am avut nevoie de tine.
‎E datoria mea.
‎Amândoi știm că e mai mult decât atât.
‎Am convenit ceva.
‎Poate că tu poți să uiți, dar eu nu pot.
‎N-am uitat.
‎- Dacă ne prindeau… ‎- Nu ne-au prins.
‎Fjall, aproape că am murit azi.
‎Nu voi muri trăind o minciună.
‎M-am născut să-ți fiu protector.
‎Atunci, protejează-mă!
‎Asasinii n-au simboluri. ‎Eredin îi interoghează pe suspecți.
‎Eredin nu știe pe ce lume e. ‎La naiba cu armata lui strălucitoare!
‎Unde era azi la nevoie? ‎N-ar găsi ce să frece nici într-un bordel.
‎Unde e Fjall?
‎Futu-i!
‎Omoară-mă și gata!
‎Nu. Trebuie să suferi.
‎Ești dezonorat.
‎Noul rege…
‎Sunt asasini pe la toate colțurile ‎și tu nu-ți potolești nici scula.
‎Slavă zeilor că n-a trăit Kerrick ‎ca să te vadă trădându-ți clanul.
‎Știu că ți-ai dorit ‎să fi murit eu în locul lui.
‎N-am spus asta.
‎N-a fost nevoie.
‎Trăiesc cu regretul ăsta din ziua aia.
‎Am avut nevoie de amândoi.
‎El a fost omorât,
‎iar tu trebuia să devii căpetenie.
‎Dar ți-ai trădat clanul.
‎Și jurământul.
‎M-ai trădat pe mine.
‎Hotarul.
‎Da.
‎Să terminăm odată!
‎Fjall Stoneheart,
‎ți-ai încălcat
‎jurământul de protector regal
‎și ți-ai trădat clanul.
‎Ești alungat din Xin'trea.
‎Clanul Câinelui te reneagă.
‎Și eu te reneg.
‎Vei muri uitat de toți ‎și nu vei fi pomenit.
‎Adio, tată.
‎Să ghicesc?
‎Saga lui Solryth.
‎- Nu râde de mine, frate! ‎- Ești obsedată.
‎Îți trebuie măcar un prieten.
‎Nu știu cum trăiești așa. ‎Numai mirosul ăsta…
‎În ele se află viitorul nostru.
‎Ce a fost va mai fi.
‎- Acum ești văzătoare. ‎- Nu.
‎Doar că nu neg ce am în fața ochilor.
‎Un manuscris al piticanilor, ‎vechi de 1.500 de ani,
‎spune despre sosirea lui Solryth
‎și asediul orașului, ‎înainte ca ea să-i alunge
‎și să construiască Xin'trea ‎pe ruinele lui.
‎Istoria e în jurul nostru, frate,
‎amintindu-ne cât de geniali am fost odată.
‎Și cât de geniali putem fi din nou, ‎dacă încercăm.
‎Ți-aș putea fi de folos.
‎Pot fi consilier…
‎Generalii și magicienii ‎te-ar mânca de vie.
‎Dar ai un rol în toate astea, soră.
‎Acum, că s-a rezolvat ‎mica ta indiscreție cu Fjall,
‎e timpul să privim spre viitor.
‎Ți-am găsit un pretendent demn.
‎Regele Pryshiei e văduv.
‎Dacă i-ai deveni soție, ‎ar fi dispus să semneze.
‎Desigur.
‎Fac orice pentru a ajunge la pace.
‎Pentru un viitor mai bun.
‎Mulțumită ție.
‎Regina Merwyn a Pryshiei.
‎În adâncul Văii Sufletelor Pierdute, ‎o războinică singuratică voia să afle
‎de ce văzduhul ciudat lăsase ‎o umbră sinistră peste ținut.
‎Dar strămoșii ei au rămas tăcuți.
‎Nu se mai întâmplase așa ceva.
‎Căci altcineva învățase ‎să rupă vălurile dintre lumi.
‎M-am întors.
‎Învins sau învingător, ‎înțeleptule-șef Balor?
‎Tentativa mea de asasinat a eșuat. ‎Am nevoie de ajutorul tău.
‎Spune-mi, cum ai învățat să lupți?
‎M-am născut în Clanul Corbului.
‎Nu! Ai fost protectoare?
‎Exact.
‎Strajă loială regelui Midir ‎și familiei regale a Pryshiei.
‎- O știi pe Cethlenn, Stăpâna Cuțitelor? ‎- E mama mea.
‎Poftim?
‎Ce cauți aici?
‎Ai putea fi la palat, ‎cu regi, regine și eroi.
‎Eu am ales calea asta.
‎Când eram mică, maestrul meu spadasin ‎avea pe perete o vioară cu cheie.
‎Mi-a căzut cu tronc.
‎Mama a încercat să mă salveze, ‎dar muzica mă cucerise.
‎Așa că am devenit un bard hoinar.
‎Ține!
‎Aș fi vrut să am chemare pentru așa ceva.
‎Dar sunt bolnavă.
‎Am viziuni și crize,
‎iar oamenii din oraș se tem de mine.
‎Ignoranții sunt invidioși pe cei cu har.
‎Deschide sau dăm foc văgăunii ăsteia!
‎Rahat! De ce te pârăsc idioții mereu ‎gărzilor orașului, după ce-și iau bătaie?
‎Ea cântă, da, sigur…
‎Clanul Câinelui? Ce naiba?
‎Hei!
‎Corbul sfrijit al lui Cethlenn.
‎Mai bine așa, ‎decât târfa râioasă a lui Osfar.
‎Da?
‎Da. Probabil că ai dreptate, corbule.
‎- Eu sunt… ‎- Fjall Stoneheart.
‎Fiul lui Osfar.
‎Recunosc pandantivul.
‎I-ai scos ochiul verei mele ‎în bătălia din Brokilon.
‎I-am jurat că te omor, dacă te întâlnesc.
‎- Înțeleg. Eu nu te țin minte. ‎- Eu voi fi cea care te bagă în pământ.
‎Relaxează-te!
‎Am terminat-o cu clanul.
‎Prostii!
‎- Nimeni nu părăsește clanul. ‎- Și totuși, iată-mă!
‎Îmi câștig banii ca mercenar ‎pe o insulă modestă de la marginea lumii.
‎Ce face o războinică a Corbilor în nord?
‎Nu sunt războinică. Sunt bard.
‎Un bard al Clanului Corbului?
‎N-am mai auzit asta.
‎Stai așa! Doar nu ești Ciocârlia ‎despre care vorbește toată lumea?
‎Intenționam să vin să te văd, ‎dacă nu eram în situația asta.
‎Cum a decăzut atât fiul mărețului Osfar?
‎Cu ușurință.
‎I-am tras-o prințesei.
‎Prostii! Capul ți-ar putrezi ‎deasupra porții cetății.
‎Asta ar umili coroana.
‎Nu.
‎Mai bine să fiu izgonit din clan ‎și dezonorat în tăcere.
‎Nu-i condamn.
‎- Apăr-o, nu i-o trage! Noțiuni de bază. ‎- Trebuia să-mi tatuez asta.
‎Formularea e prea lungă pentru voi.
‎Nu voi uita de asta ‎când îți vei pierde capul.
‎Ni s-a scurs timpul.
‎Lipește-te de peretele din spate!
‎Ție ți-a fost cumpărată libertatea.
‎- Ce? ‎- Ai auzit bine.
‎Ca să vezi…
‎îți mulțumesc că n-ai încercat ‎să mă ucizi în somn.
‎Mai e timp.
‎Ochi pentru ochi.
‎Ți-am spus să treci la perete!
‎Cu bine, Ciocârlie!
‎Fie ca sabia călăului ‎să fie ascuțită și ageră!
‎De fapt, la naiba!
‎Nu-mi pasă.
‎Raportează!
‎Pryshienii persistă cu atacurile ‎și ne testează liniile de apărare.
‎Dacă le oferim piticanilor acces ‎la minele noastre, putem conta pe…
‎Nu pot lupta pe două fronturi ‎și să-mi salvez regatul de la înfometare.
‎Am un plan nou.
‎Punem capăt războiului de o mie de ani. ‎Am trimis emisari în Pryshia și Darwen.
‎- Vom semna un tratat de pace. ‎- E absurd. Va fi sfârșitul nostru!
‎Sire,
‎Pryshia și Darwen nu vor semna.
‎- Războiul ăsta… ‎- Va lua sfârșit. Și ei sunt la limită.
‎Sora mea se va mărita cu regele Midir.
‎Îi vom oferi reginei Neera ‎minele din Sliabh Liath.
‎Vor semna.
‎Ce spui, înțeleptule?
‎Iertare, căpitane Eredin.
‎Înțeleptul nu mai consiliază coroana.
‎Dau sfaturi doar în materie de magie.
‎Dacă ne tot războim,
‎foametea și înfrângerea vor fi ‎singura noastră moștenire.
‎- Sire… ‎- Vom semna tratatul de pace.
‎Poți pleca.
‎Dispare duhul cel mare…
‎Fjall!
‎Shen.
‎Mă bucur să te văd.
‎- I-ai mituit pe paznici? ‎- Ascultă!
‎Osfar vrea să te întorci imediat. ‎Vor face un tratat de pace.
‎Regele a făcut o înțelegere între regate.
‎Refuz, vărule.
‎- Unde te duci? ‎- La cel mai apropiat bordel.
‎Ce-i spun tatălui tău?
‎Spune-i că-s prea ocupat ‎să mor uitat de toți.
‎Du-te acasă, Shen!
‎Elfi buni din Inis Dubh,
‎sunteți bine?
‎Fiindcă arătați bine.
‎Mai stau doar câteva ore ‎pe insula asta de rahat.
‎Cine vrea să-mi ofere ‎băutură fină și desfrâu inimaginabil?
‎În spatele acestor uși se află ‎un corn al abundenței
‎cu depravări încântătoare ‎și delicii de nedescris.
‎Dar, mai întâi, trebuie să rezolvăm ‎problema sordidă a banilor.
‎Da.
‎Cuvântul meu e suficient.
‎Cuvântul îți permite
‎doar să ungi fundul unei pisici.
‎Sylanya, găsește-l pe Pufos!
‎Plătesc cu argint.
‎Futu-i!
‎Da!
‎Vei ști să cânți cât ai zice pește…
‎N-am înțeles niciodată ‎de ce ai ales asta în locul sabiei.
‎E atât de fragilă!
‎Nu te-ai schimbat.
‎Dar tu, da.
‎Mama m-a trimis după tine.
‎Continentul se schimbă sub ochii noștri.
‎Regele va semna un tratat în Xin'trea. ‎E nevoie de abilitățile tale.
‎Nu mai urmez calea sabiei.
‎Și totuși…
‎E dispusă să mă ierte?
‎Cethlenn are nevoie de tine. ‎Asta e șansa ta de a te mântui, soră.
‎Nu pot.
‎Nu pot să mai fac acele lucruri.
‎Cum poți trăi așa? Nu ți-e dor?
‎Mi-e dor de tine.
‎Cu disperare.
‎Întoarce-te la noi!
‎Ceilalți mi-au spus că-mi pierd timpul.
‎Ajută-mă să le demonstrez că se înșală!
‎E ultima ta șansă. Plec la următorul flux.
‎Ești bine?
‎Vremea sferelor a venit.
‎Lumile se vor contopi. Cer de smarald.
‎Focul va aduce o nouă epocă. ‎O fiară mare va fi ucisă de sabia ta.
‎Două entități se vor uni.
‎Cele mai prețioase note ale Ciocârliei
‎vor fi cheia tuturor lucrurilor.
‎Și o misiune în numele clanului tău ‎îți va aduce mântuirea.
‎Ithlinna a spus că voi găsi mântuirea ‎ajutându-mi clanul.
‎Viziunile ei…
‎S-a adeverit vreuna?
‎Toate.
‎Într-un fel sau altul.
‎Poftim! Dă-i ăsta când se trezește.
‎Spune-i că regret că n-am așteptat ‎ca să-mi iau rămas-bun.
‎- Sper să ne reîntâlnim într-o zi. ‎- Unde te duce drumul?
‎În căutarea mântuirii.
‎Niamh!
‎Nu poți călători singură.
‎Un elf rău îți poate fura virtutea.
‎Nu e suficient că sora mea e muzicantă? ‎Trebuie să îndur și un bufon jalnic?
‎Nu mă face să mă răzgândesc, muiere!
‎De parcă e cineva în stare de asta!
‎Mă bucur că…
‎Nu!
‎Arătați-vă, nenorociților!
‎Ăla e pandantivul meu.
‎Cât talent!
‎Urăsc să alerg.
‎Ce dracu' cauți aici?
‎O barcă pentru a scăpa de aici.
‎Apropo, cu plăcere.
‎Cine e războinica?
‎Sora mea.
‎Ce naiba?
‎Acest semn…
‎Armata xin'treană. Plutonul 5.
‎O cunosc.
‎E căpitan de cavalerie ‎în armata pryshiană.
‎Pumnal de infanterie darwenian.
‎Nu are sens.
‎De ce soldații din trei regate inamice ‎conlucrează pentru a ne omorî?
‎Tratatul.
‎- Niamh a venit să-mi spună despre… ‎- Știu. Și pe mine m-au chemat.
‎- Rahat! ‎- N-au vrut războinici acolo.
‎Armatele atacă monarhiile.
‎- Trebuie să-mi avertizez clanul. ‎ - Și eu.
‎La naiba cu clanul tău!
‎Vor mai fi nenorociți ca ăștia pe drum. ‎Avem mai multe șanse, dacă suntem uniți.
‎Chiar dacă ești o pacoste.
‎Bine.
‎Dar, dacă mă trădezi, ‎îți tai scula și le-o dau câinilor.
‎- N-am încredere în tine, Stoneheart. ‎- Nici eu în tine…
‎Ciocârlie.
‎Mi-au ucis sora.
‎Ciocârlia a murit.
‎Numele meu e Éile.
‎Ne vom revedea pe holurile ‎din Caer Aenwyn, soră.
‎Și așa, Ciocârlia nu mai zbura singură.
‎Acum, erau doi.
‎Te rog.
‎Prințesă!
‎Ket, l-am reparat!
‎- Ochii lui Solryth ard din nou. ‎- Trebuie să te îmbraci.
‎Nu vezi? Când totul era pierdut, ‎ei i-au adus navele pe Continent
‎și acum ne luminează iar cerul.
‎E un semn, Ket.
‎Poate că e speranță și pentru mine.
‎Fratele tău mă omoară,
‎dacă nu ești prezentabilă ‎pentru viitorul tău soț.
‎Desigur.
‎În timp ce regatele beligerante ‎schimbau ostatici nobili,
‎ceilalți monarhi semnau un tratat
‎care avea să pună capăt ‎războiului de o mie de ani.
‎Regele Midir al Pryshiei ‎și războinicii din Clanul Corbului.
‎Regina Neera a Darwenului ‎și războinicii ei din Clanul Șarpelui.
‎Și Alvitir, arhitectul curajos ‎al unui nou început pentru elfi.
‎Te iubesc, frate.
‎Războinici din Xin'trea,
‎grație curajului oaspeților noștri regali,
‎în cele din urmă, astăzi, ia sfârșit ‎noaptea neagră și lungă a războiului.
‎O nouă epocă începe pe Continent ‎pentru toți elfii.
‎Foametea va fi înlocuită ‎de pace și prosperitate.
‎Un continent unit din nou.
‎Un Continent al posibilităților.
‎Suntem xin'treni.
‎Suntem pryshieni.
‎Suntem darwenieni.
‎- Dar vom fi cu toții… ‎- Maiestate.
‎- Cheamă medicul! ‎- Nu. Am doar emoții.
‎Poate că ar trebui să mă retrag.
‎…am acostat de aceste țărmuri ‎și am civilizat acest ținut.
‎Așa că fac apel
‎la milostiva regină Neera a Darwenului,
‎la bunul rege Midir al Pryshiei…
‎să mi se alăture ca aliați ‎în această nouă eră.
‎Ce e asta?
‎Sulițași!
‎În acel moment, lumea elfilor ‎se schimbase pentru totdeauna.
‎O mie de ani de monarhii, ‎regate și clanuri au fost distruse.
‎S-a terminat.
‎Într-adevăr‎.
‎Bestia mea s-a descurcat bine.
‎Tratatul i-a permis lui Balor
‎să-i întoarcă pe magi și generali ‎împotriva monarhiilor lor.
‎Era doar începutul.
‎Împărăteasă.
‎Cele trei regate sunt ale tale.
‎Trăiască noul Imperiu de Aur!
‎Ridică-te!
‎Avem multe de făcut.
‎- Furtuna asta e nefirească. ‎- Căutăm adăpost în Gaylth.
‎Nu e nici pe-aproape de Xin'trea.
‎Nu suntem de folos de pe fundul oceanului.
‎Merwyn era liberă acum,
‎liberă să-și scrie propria poveste,
‎așa cum o făcuse eroina ei, Solryth, ‎pentru a începe o nouă epocă de aur.
‎Acesta era destinul ei.
‎Împărăteasă!
‎Își joacă bine rolul.
‎Strălucește și liniștește masele.
‎Se supun cu toții, ‎deși lumea lor e dată peste cap.
‎În fața haosului, ‎oamenii vor alege mereu ordinea,
‎cu orice preț.
‎Și vor ignora mascarada evidentă.
‎Cât timp avem nevoie de ea?
‎Vom vedea.
‎Duceți-mă la oamenii mei!
‎FOSTUL REGAT AL PRYSHIEI
‎Nu numai cerul și marea ‎se schimbaseră pe neașteptate.
‎Ce-i cu steagurile alea? ‎N-am mai văzut stema aia.
‎Nu e pryshian, asta e sigur.
‎Îi îmbătăm pe niște localnici ‎și aflăm ce se petrece.
‎Cu ce bani?
‎Ai fost menajat prea mult timp.
‎Trebuie să iei inițiativă, băiete!
‎Scuze!
‎Haide!
‎- Măcar a pus capăt războiului. ‎- Nu-s mulți cei care-și pot ucide rudele.
‎Fratele, mai exact.
‎- Își spune împărăteasa Merwyn. ‎- Împărăteasă?
‎I-a nimicit dintr-un foc.
‎Familii regale inutile ‎și clanurile lor neînsemnate!
‎- I-a ucis pe toți? ‎- Nu.
‎E imposibil.
‎Cum reușește o prințesă necunoscută ‎să cucerească tot Continentul așa de ușor?
‎Am auzit că are ‎o bestie cu trei capete cât o navă.
‎- Suge la țâță ca un prunc. ‎- O bestie!
‎O bestie?
‎Mai lasă drogurile alea!
‎Bestie sau nu,
‎nicio târfă xin'treană nu-mi va spune ‎că nu mai sunt pryshian.
‎Iar voi sunteți mai răi.
‎Defilați în armură pryshiană ‎acum doar câteva zile.
‎Trădători amărâți, ‎îmbrăcați în armura târfei ăleia.
‎Curva dracului v-a prins bine!
‎I-a văzut cineva?
‎Éile din Clanul Corbului ‎și Fjall din Clanul Câinelui.
‎Trebuie să fim mai isteți.
‎Dacă te înfurie insultele aduse iubitei, ‎ne despărțim acum!
‎- Nu are nicio legătură cu ea. ‎- Totul are legătură cu ea!
‎Ne-a ucis clanurile.
‎Unu! Doi!
‎- Unu! Doi! ‎- Tu!
‎Cea mai mare săpătură a noastră.
‎Vreau putere ca să stabilizez portalurile.
‎- Câți monoliți ai înălțat? ‎- Trei în nord, doi în sud.
‎Alți cinci au fost configurați ‎cu sigiliile lui Syndril.
‎Insuficienți pentru un portal ‎pentru o legiune. De ce întârzii?
‎Imperiul e nou.
‎Armata e suprasolicitată.
‎Ai asimilat alte două armate.
‎Cum pot fi suprasolicitate?
‎Au dezertat mai mulți decât am anticipat.
‎Și cum ai eliminat atâția magicieni…
‎Erau necooperanți.
‎Tot pierdem recoltele. ‎Lipsa de pâine creează revolte.
‎Reprimă-le!
‎Cei care găsesc scuze nu scriu istoria.
‎Dar Fjall Stoneheart?
‎A scăpat de asasini în Inis Dubh, ‎împreună cu războinica Clanului Corbului.
‎Dar avem trupe de elită ‎care-i caută pe tot Continentul.
‎Povestea lor va fi în curând ‎un basm cu eroi.
‎Omoară-i! Acum!
‎Caii sunt în siguranță. ‎Stau eu primul de veghe.
‎Poate c-au supraviețuit câțiva.
‎Ai mei ar fi murit luptând.
‎La fel și ai tăi.
‎Un monstru?
‎Există așa ceva? De unde a apărut?
‎Era un magician în Xin'trea.
‎Syndril.
‎A dezgropat și a înălțat ‎un monolit străvechi al piticanilor.
‎L-a folosit ca să deschidă ‎un portal către altă lume.
‎- Monstrul a venit de acolo? ‎- Poate.
‎- Pare o nebunie. ‎- Există legende despre alte lumi.
‎Și nimic nu mai e la fel. ‎Și cerul s-a schimbat.
‎Și marea.
‎Totul e ciudat.
‎Dar, chiar și cu bestia, ‎Merwyn nu reușea să facă asta.
‎Sigur sunt implicați și alții. ‎Generali, magicieni…
‎- Îi găsești scuze. ‎- Nu.
‎Dacă e împărăteasă, e implicată
‎și va plăti cu viața.
‎Trebuia să mor cu clanul meu.
‎Și eu.
‎Suntem ultimii.
‎Clanurile noastre ‎vor fi șterse din istorie.
‎- Nu cât timp trăim noi. ‎- Îi omorâm înainte să ne omoare ei.
‎Un Corb și un Câine. ‎Cum ne putem încrede unul în altul?
‎Cu sabia.
‎O găsim pe Merwyn, îi omorâm bestia ‎și pe cei care-i stau alături.
‎Îi băgăm în pământ.
‎Jurământ de sânge.
‎Până la capăt.
‎Fratele tău? Cum ai putut?
‎N-am avut de ales, Ket. ‎Îmi controla viața.
‎Destinul meu e măreț.
‎Poveștile vechi se repetă.
‎Trebuie spuse de persoana potrivită.
‎Când a murit Solryth, ‎ne-am trădat între noi.
‎O epocă de aur măreață, ‎distrusă de un ciclu de războaie.
‎Tratatul fratelui meu ‎l-ar fi amânat, cel mult.
‎Balor și Eredin vor să folosească ‎portalurile lui Syndril
‎pentru a cuceri.
‎Dar simpla cucerire nu înseamnă nimic.
‎Vreau să civilizez aceste lumi noi.
‎Să le ofer artă, știință și cultură.
‎Și să creez o nouă epocă de aur ‎pentru toți elfii.
‎Te crezi…
‎Te crezi Solryth?
‎Nu.
‎Nu încă.
‎Nu cât timp rămân marioneta lui Balor.
‎Vreau să dețin putere, nu doar titlu.
‎Altfel, toate astea,
‎toate picăturile de sânge vărsat,
‎vor fi fost în zadar.
‎Trebuie să găsesc o cale.
‎Ce am făcut?
‎Ai deschis viitorul, Syndril.
‎Fără priceperea ta, ‎nimic n-ar fi fost posibil.
‎Acum că monolitul mare e înălțat, ‎cine știe ce lumi ne așteaptă?
‎Pregătește ultimele calcule ‎pentru a conecta restul monoliților.
‎Ar trebui să fii mândru.
‎Această nouă eră a posibilităților ‎ți se datorează.
‎Nu pot să cred că au unit armatele.
‎Ne apropiem și ne scad șansele.
‎Schimbăm asta, ‎alături de cel mai bun spadasin.
‎- Cine? ‎- Vechiul meu maestru spadasin.
‎Dacă nu mă ucide, când mă vede.
‎Ea mi-a făcut cunoștință cu muzica.
‎Când am dat clanul pentru muzică, ‎ea a fost izgonită
‎și forțată să devină mercenar.
‎- Vrei să-ți riști viața? ‎- Dacă vrem răzbunare, avem nevoie de ea.
‎Are un nume…
‎acest maestru spadasin al tău?
‎Scían.
‎Ultima din Tribul Fantomă.
‎Tribul Fantomă e mit.
‎Nu e mit.
‎Cei mai buni spadasini ai Continentului.
‎Până i-ați lichidat voi.
‎Înainte să mă nasc eu.
‎Când au refuzat să lupte pentru el,
‎regele tău, Darach, ‎le-a otrăvit sursa de apă.
‎Doar Scían a supraviețuit.
‎Clanul meu a acceptat-o ‎ca maestru spadasin.
‎Éile.
‎Îndurare! Nu vă vrem răul.
‎De ce ocoliți drumul principal?
‎Am fugit din Bon Machán.
‎Magicienii și bătrânii ‎au negat noul imperiu.
‎Soldații ei au incendiat totul
‎și i-au pus pe tineri ‎să sape turnurile negre.
‎Înalță monoliți.
‎De ce îi înalță în afara orașului?
‎Tu ești Ciocârlia?
‎Nu mai port numele ăsta.
‎Te-am văzut anul trecut la Aedd Gynvael.
‎Ai fost genială.
‎Cântecele alea pline de speranță
‎ne-au făcut să ne simțim speciali, ‎de parcă lumea era a noastră.
‎Ai putea să cânți „Trandafirul Negru”? ‎Ne-ar prinde bine puțină speranță.
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Ajunge!
‎Baftă!
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Revoltați-vă și făceți-vă auziți
‎Auzise acel cântec ‎în sudul orașului Xin'trea,
‎fredonat pe la uși
‎și cântat pe străzi și în taverne, ‎doar de către plebe.
‎Și, acum, în nordul îndepărtat.
‎Cum poate un cântec să aibă atâta putere?
‎Nu suntem departe de ea. ‎Calcă ușor, dacă poți.
‎Scían asta
‎e paranoică?
‎Tot tribul ei a fost otrăvit.
‎Capcană.
‎Am mai ieșit în lume.
‎Am văzut-o.
‎A mai fost una la 30 de pași în urmă. ‎Va trebui să se străduiască mai mult…
‎Fir-ar să fie!
‎Clanurile au dispărut.
‎Cum de ești încă în viață?
‎Porți cu tine răsunetul măcelului.
‎Bestia pe care ți-am dat-o ‎ți-a oferit ce căutai?
‎Da.
‎Am preluat controlul întregului Continent.
‎Și totuși?
‎Nu e de ajuns.
‎Acești oameni nu mă vor accepta ‎niciodată ca împărat.
‎Nu sunt nobil.
‎Interesant…
‎Am nevoie de o putere doar a mea,
‎care mă pune deasupra ‎nobilimii, neamului regesc sau armatei.
‎Vrei să fii zeu printre elfi.
‎Da.
‎Am nevoie de magia haosului.
‎Ești dispus să sacrifici totul, ‎indiferent de consecințe?
‎Da.
‎Orice îmi ceri,
‎îți dau.
‎N-am crezut că mai apari nepoftită aici.
‎N-am vrut să te dezonorez.
‎Și totuși ai făcut-o.
‎Noua împărăteasă te vrea moartă. ‎De ce ai venit?
‎Ca să-ți cer ajutorul.
‎Vino cu noi!
‎Ne ducem s-o omorâm.
‎Dacă nu pentru mine, pentru strămoșii tăi.
‎Au furat sabia sacră a tribului tău.
‎Asta e șansa ta s-o recuperezi.
‎Cine știe pe unde o fi?
‎Sabia e cu celelalte trofee din palat.
‎Trei pietre verzi și semne pe mâner,
‎ceva legat de…
‎Nisipurile Negre.
‎Făurită din Nisipurile Negre.
‎Sabia și sufletul, la unison.
‎Toate începuturile
‎au și sfârșit.
‎Nu veți trece de porțile orașului.
‎Dacă ajungi atât de departe ‎călătorind cu inamicul.
‎Tătăneasă.
‎Va alina usturimea.
‎Éile.
‎Nu poți avea încredere în ea.
‎Are ceva de împărțit cu tine.
‎Cunoaște mulți mercenari. ‎E posibil să avem nevoie de ei.
‎Te va da pe mâna lor cu prima ocazie.
‎Nu mai am pe nimeni.
‎Doar pe ea o am.
‎- Cerul schimbător anunță ceva sumbru. ‎- Avem o șansă împreună.
‎Misiunea ta e fără speranță.
‎Am nevoie de tine.
‎- Amândoi avem. ‎- Urmează-ți destinul!
‎Știu cum putem intra în palat.
‎Există un culoar secret nepăzit.
‎- Ne-ar prinde bine ajutorul tău. ‎- Sunt sigură de asta.
‎Dar…
‎nu voi merge cu tine.
‎Singurul lucru bun din toate astea e ‎că a dispărut definitiv Clanul Câinelui.
‎Sper ca tatăl tău să aibă parte ‎de singurătate eternă.
‎Tata trebuia să termine ‎ce începuse regele Darach.
‎Să te omoare cu restul tribului.
‎Mi-ar fi plăcut să încerce asta.
‎Orbit de o prințesică,
‎nedemn de toporul căpeteniei de clan.
‎- Ce faci? ‎- El e cel cu toporul.
‎Dar nu pare că știe să-l mânuiască.
‎Scían, oprește-te!
‎Ți-ai pierdut îndemânarea.
‎Da?
‎Ai instincte bune, ‎dar te lași controlat de emoții.
‎Iar tu ai uitat cum să lupți ‎ca membru al unui clan.
‎Nu-i rău când cooperați.
‎Ne putem descurca.
‎Atunci vii cu noi?
‎E voința strămoșilor.
‎- Trei contra unui imperiu. ‎- Nu suntem destui.
‎- E nevoie de mai mulți. ‎- Îi găsim pe cei care o vor moartă.
‎Nu va exista cale de întoarcere.
‎Și așa, doi au devenit trei.
‎Primele picături dintr-un torent ‎care avea să schimbe lumea pe vecie.
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Să nu se îndoiască nimeni de cauza noastră
‎Revoltați-vă și arătați-vă spinii
‎Iar libertatea va fi a noastră
‎Noi suntem trandafirul cu spini negri
‎Cântăm pentru cei necunoscuți
‎Revoltați-vă și făceți-vă auziți
‎Ziua oropsiților a venit
‎O floare va crește
‎Unde curge sângele nostru de țărani
‎Ne-au luat viețile
‎Și au semănat semințele
‎Ridicați-vă din pământul pe care-l lucrăm
‎Ridicați-vă din pământul care le aparține
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Să nu se îndoiască nimeni de cauza noastră
‎Revoltați-vă și arătați-vă spinii
‎Ca să ne câștigăm libertatea
‎Noi suntem trandafirul cu spini negri
‎Cântăm pentru cei necunoscuți
‎Revoltați-vă și făceți-vă auziți
‎Ziua oropsiților a venit
‎Pentru fiecare trandafir tăiat
‎Altul va crește
‎Până când pământul e acoperit ‎Cu petale ca zăpada
‎Fără lumină în castelele voastre
‎Aurul vostru nu strălucește
‎Lupta noastră e nemuritoare
‎Adevărul nostru va fi spus
‎Noi suntem Trandafirul Negru
‎Să nu se îndoiască nimeni de cauza noastră
‎Revoltați-vă și arătați-vă spinii
‎Iar libertatea va fi a noastră
‎Noi suntem trandafirul cu spini negri
‎Cântăm pentru cei necunoscuți
‎Revoltați-vă și făceți-vă auziți
‎Ziua oropsiților a venit
‎Noi suntem trandafirul cu spini negri
‎Fie ca vocea noastră să fie sabia noastră
‎Revoltați-vă și arătați-vă spinii
‎Ziua oropsiților a venit
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică