UNA SÈRIE DE NETFLIX
El somni de la Merwyn s'havia fet realitat.
Quan l'avançada de l'Eredin trobés un món adequat, el conqueriria,
civilitzaria els habitants que donessin la benvinguda al seu imperi
i eliminaria aquells que es resistissin a la seva glòria.
Busqueu fonts d'aliment per sobre de tot.
No podrem civilitzar altres mons fins que calmem els plebeus.
Vigila el Balor com si fos un escurçó.
Tindré la Fenrik a l'abast de l'espasa. No la posarà en perill.
Fes els honors, Balor.
Gran savi.
Que l'esperit de Solryth us guiï.
Que comenci la nova època daurada.
On som?
Busqueu aigua. Observeu l'horitzó en busca de vida.
Els penses sacrificar?
Fenrik, no som família.
Però és com si ho fóssim.
Tu ets la part de mi
que més valoro.
Per tots els déus, què…
Et vaig donar tot el que volies i em vas trair.
Seguiu-me!
Espero que cremis per tota l'eternitat on vagis a parar.
Ara que t'has transformat,
què faràs amb aquest Caos tan magnífic?
Agafaré allò que sempre he merescut.
Tot.
Les sitges de l'Imperi.
S'estan morint de gana. No costarà gaire.
Bona sort.
He tornat amb el presoner de l'emperadriu.
Emperadriu, El llibre dels monòlits.
El Syndril era un geni,
però no va percebre el potencial de les seves equacions.
Aquesta en concret.
Si no m'equivoco, no només permet viatjar entre mons.
Podríem viatjar a través del temps.
Deixa'ns.
No ha estat fàcil, però jo sempre compleixo les promeses.
Agafaré el que se'm deu i marxaré.
L'aire de Xin'trea no em va bé.
I l'Alosa?
Morta.
Com us he promès.
Juntament amb d'altres que se li havien unit.
A ells us els regalo.
Podeu marxar.
Endavant.
Assegureu la plaça. Vinga, som-hi.
Meldof, dos a dalt.
- Que no arribin al corn de guerra. - L'alarma!
De pressa! A les armes!
La Sega-ànimes.
Un dels trofeus preferits del pare.
En un altre moment, te l'hauria tornat.
- No. - Quieta.
Però aquesta és una nova era.
Ens espera un futur brillant.
Per desgràcia, a tu no.
Ets mercenària i de la Tribu Fantasma.
No et puc deixar marxar.
Honrareu el nostre acord.
Honrar?
Per les llegendes que he llegit,
la Tribu Fantasma era honrada per sobre de tot,
però aquí et tenim, una traïdora.
Has venut els teus companys per unes monedes!
Una deshonra per als teus ancestres.
Us arrancaré la pell.
Porteu-la a la plaça.
Decapiteu-la amb l'espasa que tant volia.
Us perseguiré eternament.
Claveu el seu cap a la muralla per advertir els descontents.
Que el vostre ventre es podreixi
i el vostre nom s'oblidi.
Millor que incitem la revolta ràpid. Ves, Alosa.
Gent de Xin'trea!
No us volem fer mal.
Venim a fer justícia.
El gra darrere d'aquestes portes és vostre.
Tot el gra d'aquesta ciutat us pertany.
L'heu cultivat vosaltres, els plebeus, per engreixar l'exèrcit del seu imperi,
amb la vostra sang, suor i llàgrimes,
mentre els vostres fills es moren de gana.
És l'Alosa.
Agafeu el que és vostre!
És buida.
És buida!
- No els importem! - Merda.
- Malparits! No ens han deixat res! - De què viurem?
Morirem de gana!
Aquest és el futur amb l'emperadriu i el seu imperi sanguinari.
Només us espera la fam a vosaltres i als vostres fills.
Ens hem de revoltar.
Sé que teniu por, però és una oportunitat única.
Junts podem guanyar!
Nosaltres som la Rosa Negra.
Que ningú dubti de la nostra causa.
Alceu-vos i claveu-los les espines.
La llibertat serà nostra.
Som la rosa d'espines negres.
Cantem cançons pels oblidats.
Alceu-vos, que sentin el nostre clam.
És l'hora dels plebeus.
Aneu a difondre la paraula!
Avui és el dia que els plebeus s'alcen!
El dia que Xin'trea serà vostra!
Claveu-los les espines!
Llibertat i menjar per tothom!
Armeu-vos.
Vinga!
I creia que la meva màgia era poderosa. Ben fet.
Si caic, em deus una cançó, i hi vull els meus dos collons.
Uthrok Gran Cigala,
l'home amb dos ous enormes que derrocaren un imperi!
Escolteu l'Alosa! Seguiu-me, colla de malparits!
Entrem.
Fjall.
Què t'ha passat?
Tens preguntes.
Tot el que t'han dit és cert.
Vaig fer matar l'Alvitir.
I la teva família.
Tot el Clan del Gos.
Sabia que tothom qui estimava moriria i vaig dir que sí.
Sense pensar-m'ho dues vegades.
Hauria estat un apunt a la història d'algú altre.
Era bestiar de cria per vendre. Ningú no em veia.
No.
Jo us veia.
Els vells costums havien de morir.
Per més que estimés el meu germà,
hauria comès els mateixos errors que els altres.
Però l'exèrcit i els mags em recolzen.
Ara mateix estan civilitzant altres mons.
Ens duré cap a una nova època daurada.
I et vull al meu costat.
Sé que necessitaràs temps.
Esteu com un llum.
¿De debò creieu
que us podria perdonar després del que vau fer?
Sabeu els sacrificis que va fer el meu clan per protegir-vos?
Les atrocitats que vam cometre en el vostre nom?
I vós ens heu traït.
Sou un monstre.
Els conec bé.
Aparteu-vos!
De pressa!
No calia ser tan grollera.
- Concentra't. - Això tu.
No s'obre. El pany deu ser de dimeriti.
Els soldats se'ns tiraran al damunt.
No som nosaltres.
Prepareu-vos.
Ja heu fet turisme?
Fas goig amb una mica de color a la cara.
- On és el monòlit? - Tot recte.
On són els guàrdies?
- Amb sort, a sufocar la revolta. - Espereu.
Aneu. Destruïu el monòlit. Nosaltres els retindrem.
Sobreviu.
M'hi esforçaré. Tu vigila.
És a la sala del tron. Mateu-lo!
- Vinga! - Agafeu-vos les tetes.
Collons.
Tu també fas goig.
- Gràcies. - Hòstia, estic rebentat.
Vinga, ganàpia. Això acaba de començar.
No ens retirarem!
- Espereu. - Els barris s'han descontrolat.
- Hem d'arribar al riu. - Primer anem a les meves cambres.
És ella. Vinga, ves. Podem seguir sols.
- Sort amb la caça. - Igualment.
Anem al monòlit.
Ets tu.
L'Alosa.
Creia que series
més.
Tenim moltes coses en comú, pel que sé.
Les dues volem escriure la nostra pròpia història.
Tot el que he fet ha estat pel poble,
i no em penso disculpar per això, Alosa.
Vós no teniu ni idea del que és el poble.
- Sou una princesa malcriada. - Soc l'emperadriu!
Sou una criatura que du les regnes d'un cavall de guerra.
Vós no parleu pel poble elf.
I tu sí?
Ara parlen per ells mateixos.
Els curts de mires sempre temen allò que no entenen.
Venja't, doncs,
i acabem d'una vegada, Aloseta.
La idea de veure com la vida us abandonava m'ha donat força.
Ha alimentat el meu cor trencat fins ara.
Però, com més m'acostava, una idea se'm menjava per dins.
Que vau fer bé.
Liquidant les monarquies.
I els clans.
Érem les botes de les monarquies als colls de la gent.
Érem la seva espasa,
impassibles.
Però vós sou igual.
No heu canviat res.
Només sou una altra bota
que busca més colls.
Ho sentiu?
És el futur del poble elf.
Les cançons que canten no parlaran de vós…
sinó de llibertat.
Voleu controlar la vostra història.
Us he donat elecció.
No toqueu la daga i potser us trobarà un metge.
Us salvarà.
Viureu prou per veure com el vostre món s'ensorra.
Pagareu pels vostres actes.
O extraieu-vos-la i moriu com una covarda.
No ho sabrà ningú.
Només vós.
Senyor, hi ha una revolta.
Balor!
Ho has corromput tot.
Això s'acaba ara!
Com pot controlar el foc?
Ho has notat?
L'energia del caos de l'altre món.
Tranquil·la, guapa.
De fet,
saps on és la casa de la moneda?
Ja venen.
Una revolta preciosa. Aprofiteu la llibertat mentre duri.
Per cert, hi ha préssecs a la cuina.
Recordeu-me.
Fjall, aparta't!
Éile!
Fjall!
La gent com vosaltres m'ha menyspreat tota la vida.
Això s'ha acabat.
Controlo el Caos!
No necessito ningú!
Hem d'utilitzar el seu poder contra ell.
Fusionaré el meu poder amb la seva energia per trencar el monòlit.
Ara! Lliga'm a ell!
És increïble la poca por que fa una cosa quan li veus el fora del cul.
- No! - Fjall!
- El Fjall ja no hi és. - Callan!
No!
Vine amb mi, amor meu.
El teu fill t'espera.
Vine amb mi, amor meu.
El meu cor encara crema.
La meva ànima anhela
sentir el corrent fred del riu.
I unir-se a tu de nou
en la següent vida, eterna.
Torna amb mi.
Si us plau.
No puc.
T'esperaré…
a les grans sales de Caer Aernwyn.
Viu, Éile.
Viu.
T'estimo.
Què estàs fent?
No.
Amb un toc final,
el gran mag trencà la seva gran creació,
sense adonar-se que l'energia alliberada trencaria l'espai i el temps.
Els fràgils vels entre mons s'havien esquinçat.
Es començaren a creuar plans d'existència.
Els cels lluitaren entre ells.
La nit es menjà el dia.
Múltiples mons es creuaren
escampant espècies com llavors mentre es fusionaven.
Així fou la Conjunció de les Esferes.
Tots els éssers vius romangueren en silenci.
DELTA DEL YARUGA REGNE DE XIN'TREA
I llavors…
el Continent despertà.
Havien naufragat vaixells estranys,
que deixaren una càrrega encara més estranya en costes èlfiques.
Humans, perduts per sempre i lluny del seu món.
Els humans ara caminaven entre els elfs.
On soc?
Què sou?
D'on heu vingut?
Res no tornaria a ser el mateix.
On hi hagué dues roques dretes,
cara a cara en un camp,
una s'ha trencat i ha caigut
des que es trobaren les esferes.
Sota la roca hi ha un guerrer
que fou valent fins al final.
Se sacrificà per la llibertat…
SYNDRIL, GERMÀ ESTIMAT
…i per derrocar un tirà.
Deien que tenia el cor de pedra.
Ni amor ni carícies tendres, no.
Fins que una alosa li cantà
i li partí el cor en dos.
Batallaren en una terra cruel
on els plebeus morien de gana.
Lluitaren per venjar els seus clans
i alliberar el poble sencer.
Jo soc l'alosa, la roca dreta,
dreta al costat del meu amor.
La meva veu es perd en el vent
mentre la nostra història s'esvaeix.
SIS MESOS DESPRÉS
ES BUSQUEN ELFS VALENTS PER MATAR VODNIKS ES PAGA BÉ
Ja no notaré la teva escalfor.
Ja no la notaré mai més.
Però l'amor ha sembrat una llavor
que salvarà el nostre món.
A menjar.
L'Éile i el Fjall havien sembrat una nova vida.
Una criatura amb una sang única,
marcada per la bèstia i la màgia.
No menjava tan bé des que vaig marxar d'Ard Fuile.
Segur que no tens sang nana?
No ho sé. A tu què et sembla?
Potser algunes generacions enrere.
Encara serem família, tu i jo.
Va passar, Ithlinne.
Vaig matar una bèstia, tal com vas dir.
Però no era la bèstia que esperava.
Et fa res?
N'estàs segura?
El temps de les esferes s'acosta.
Els Aen Seidhe, perduts pels cels, a la deriva en el temps,
per sempre buscant l'amor perdut i deixat enrere.
La llavor de l'Alosa tocarà
la primera nota d'una cançó que marcarà la fi dels temps…
I un de la seva sang cantarà l'última.
Espera, què?
Qui?
Qui? Qui de la seva sang?
Canta "La cançó dels Set", Becfi.
I UN DE LA SEVA SANG CANTARÀ L'ÚLTIMA.
Perquè els oprimits trobin esperança i força
en la història dels seus ancestres
i es preparin
per al gran canvi que vindrà.
- D'acord doncs. - Tira.
Quina llàstima.
Ets una misèria, un ningú.
Ets una merda, un desastre.
Derrotat i desesperat,
sol t'enfonsaràs.
Els opressors són forts,
tenen molt més poder.
"Que la història us avisi:
si us resistiu, morireu."
Oblideu el que diuen,
la història és genial.
L'embruten aquells
que us volen amagar
el poder de les rondalles,
les cançons i vosaltres mateixos
per recuperar la terra
per als nans i els elfs.
Entoneu amb orgull
"La cançó dels Set".
Sigueu mitgerols o gnoms,
sigueu nans o bé elfs.
Conteu les seves històries.
Cap opressor les amagarà.
Conteu les seves glòries i alceu-vos.
Ens alçarem!
Lligats a una missió
de venjança i veritat.
Destinats a fracassar,
però els Set s'hi van negar.
Set guerrers separats,
units com un puny.
L'Imperi els volia aixafar,
però el van engegar.
El van engegar!
Van animar la gent
amb gestes i cançons.
El seu coratge els ha ensenyat
a distingir el bé del mal.
El poder d'una història
els va encendre les venes.
El poble s'alçarà
per provocar un canvi.
Entoneu amb orgull
"La cançó dels Set".
Sigueu mitgerols o gnoms,
sigueu nans o bé elfs.
Conteu les seves històries.
Cap opressor les amagarà.
Conteu les seves glòries i alceu-vos.
Ens alçarem!
Ens alçarem.
Oh, ens alçarem!
Ens alçarem.
Oh, ens alçarem!
Entoneu amb orgull
"La cançó dels Set".
Sigueu mitgerols o gnoms,
sigueu nans o bé elfs.
Conteu les seves històries.
Cap opressor les amagarà.
Conteu les seves glòries
i alceu-vos.
Ens alçarem!
Entoneu amb orgull
"La cançó dels Set".
Sigueu mitgerols o gnoms,
sigueu nans o bé elfs.
Conteu les seves històries.
Cap opressor les amagarà.
Conteu les seves glòries
i alceu-vos.
Subtítols: Maria Romero Soronellas