EN NETFLIX-SERIE
Merwyns drøm var blevet til virkelighed.
Når Eredins spejdere havde fundet en passende verden, ville hun erobre den,
bringe civilisationen til dem, der bød kejserriget velkommen,
og udslette dem, der kæmpede imod dets storhed.
Find fødevarer frem for alt andet.
For at civilisere andre verdener, skal vi bosætte de lavtfødte.
Hold øje med Balor, som var han en hugorm.
Jeg holder min klinge tæt ved Fenrik. Hende vil han ikke risikere.
Vil du være så venlig, Balor?
Øverste vismand.
Må Solryths ånd lede jer.
Lad den nye guldalder begynde.
Hvor er vi?
Led efter vand. Se mod horisonten for tegn på liv.
Vil du ofre dem?
Fenrik, du er ikke af mit blod.
Men du er det i hjertet.
Du er den del af mig,
jeg værdsætter mest.
Hvad i alle gudernes navn…
Jeg gav dig alt, hvad du ønskede, og dog forrådte du mig.
Følg mig!
Hvor end den bringer dig hen, må du brænde for evigt.
Nu, hvor du har forandret dig,
hvad vil du så gøre med dette vidunderlige Kaos?
Jeg vil tage det, jeg fortjener.
Alting.
Kornkammeret.
De sulter. Der skal ikke meget til.
Lykke til.
Jeg er tilbage med kejserindens fange.
Kejserinde, Monolitternes Bog.
Syndril var et geni, men han så ikke potentialet i sine magiske ligninger.
Især denne. Hvis jeg har ret, tillader den mere end at rejse mellem verdener.
Vi kunne rejse gennem selve tiden.
Forlad os.
Det var ikke nemt. Men jeg opfylder altid mine løfter.
Nu vil jeg tage min løn og gå. Xin'treas luft behager mig ikke.
-Og Lærken? -Død. Som lovet.
Samt nogle andre, der fulgte hende.
Dem får du gratis.
Vi afløser jer.
Spred jer.
Omring torvet. Skynd jer lidt.
Meldof, to på taget.
-Lad dem ikke blæse i hornet! -Slå alarm!
Hurtigt! Til våben!
Soulreaver. Et af faders yndlingstrofæer.
Havde tiden været en anden, havde du fået det.
-Nej. -Bliv dér.
Men disse er nye dage.
En lys fremtid venter. Men desværre ikke for dig.
Du er lejesoldat og fra Genfærdsstammen. Jeg kan ikke lade dig gå.
Du vil ære vores aftale.
Ære?
Legenderne siger, at Genfærdsstammen satte ære over alt andet,
og her er du, en forræder, der sælger sine medkrigere for lidt metal!
En skændsel for dine forfædre.
-Jeg flår dig levende. -Før hende til torvet.
Henret hende med det sværd, hun forrådte dem for.
Jeg hjemsøger dig for evigt.
Og sæt hovedet på byporten som en advarsel til andre.
Må dit livmoder rådne op og dit navn overgå i glemslen.
Lad os få gang i den opstand. Din tur, Lærke.
Folk i Xin'trea!
Vi vil jer intet ondt. Vi bringer retfærdighed.
Kornet bag disse døre tilhører jer.
Alle byens kornkamre tilhører jer.
Kornet er dyrket af jer, de lavtfødte, til at opfede kejserrigets hære,
som nærer sig ved jeres blod, sved og tårer, mens jeres børn sulter.
Hun er Lærken.
Tag, hvad der tilhører jer!
Det er tomt.
Det er tomt!
-De er ligeglade med de lavtfødte! -Pis.
-Der er intet tilbage til os! -Hvordan skal vi overleve?
Dette er fremtiden under kejserinden og hendes blodige rige.
Det eneste, der venter jer og jeres børn, er sultedøden.
Vi må gøre oprør.
Jeg ved, I er bange, men vi får ikke chancen igen.
Sammen kan vi vinde.
Vi er den Sorte Rose
Lad ingen betvivle vor sag
Kom, lad dem føle vore torne
Vi vinder vor frihed i dag
Vi er rosen med de sorte torne
Vi synger for de ubesungne
Kom, lad dem høre os brøle
Den lavtfødtes dag er oprundet
Kom så! Spred budskabet!
Lad dem vide, at de lavtfødte rejser sig i dag!
I dag bliver Xin'trea jeres!
Lad dem føle jeres torne!
Frihed og mad til alle!
Til våben!
Af sted!
Og jeg troede, min magi var stærk. Godt gået.
Hvis jeg falder, skylder du mig en sang med begge mine klunker i.
Uthrok Kæmpepik.
Manden med to enorme kugler, der dræbte et imperie!
Lyt til Lærken! Følg mig, I mægtige røvhuller!
Lad os komme indenfor.
Fjall.
Hvad er der sket dig?
Du har spørgsmål.
Alt, hvad du har hørt, er sandt.
Jeg lod Alvitir dræbe.
Og din familie. Hele Hundeklanen.
Jeg vidste, at alle, jeg elskede, ville dø, og jeg sagde ja.
Uden at tøve.
Jeg skulle være en fodnote i en andens historie.
Jeg var en frugtbar handelsvare. Jeg var usynlig!
Nej.
Jeg så dig.
De gamle tider måtte dø.
Jeg elsker min broder højt,
men han ville begå de samme fejl som alle andre konger.
Men hæren og magikerne er på min side.
De bringer allerede nu civilisationen til andre verdener.
Jeg vil føre os ind i en ny guldalder.
Og du skal stå ved min side.
Jeg ved, du skal bruge tid.
Du har mistet forstanden.
Tror du helt ærligt,
at jeg kan tilgive dig efter det, du har gjort?
Ved du, hvad min klan har ofret blot for at beskytte dig?
Hvilke rædsler, vi har begået mod andre i dit navn?
Og du forrådte os.
Du er et monster.
Ligesom mig.
Kom med!
Hurtigt!
Du skulle være uhøflig.
-Fokusér. -Fokusér selv.
Den åbner ikke. Låsene må være af dimeritium.
Vi pisser tiden væk, til soldaterne kommer.
Det var ikke os.
Gør jer klar.
Er I færdige med at lege turister?
Det klæder dig med lidt farve.
-Hvor er monolitten? -Ligeud.
Hvor er vagterne?
-På vej mod oprøret, håber jeg. -Vent.
Ødelæg monolitten. Vi holder dem tilbage.
-Hold dig i live. -Jeg vil prøve. Pas på dig selv.
Han er i tronsalen. Dræb ham straks!
-Hurtigt! -Spænd patterne.
Satans.
Lidt farve klæder også dig.
-Tak. -Har det altid været så hårdt?
Kom nu, store dreng. Vi er kun lige begyndt.
Ingen vej tilbage!
Vent.
Vi har mistet kontrollen. Vi bringer Dem til garnisonen.
Nej. Bring mig til mine værelser.
Det er hende. Vi klarer det herfra.
-God jagt. -Også til dig.
Lad os finde monolitten.
Du er hende.
Lærken.
Jeg troede, du ville være
mere.
Vi har meget til fælles, hører jeg.
Vi opgav liv, der var skrevet til os, for at skrive vores egne.
Alt, jeg har gjort, har været for elverfolket,
og det undskylder jeg ikke for, Lærke.
Du aner ikke, hvad elverfolket er.
-Du er en forkælet prinsesse. -Jeg er kejserinde!
Du er et barn, der har fået tøjlerne til en krigshest.
Du taler ikke for elverfolket.
Men det gør du?
De taler for sig selv nu.
Små sind vil altid frygte, hvad de ikke forstår.
Så tag din hævn, og få det overstået, lille Lærke.
Tanken om at se livet forsvinde fra dine øjne gav mig næring.
Den nærede mit knuste hjerte hele den lange vej hertil.
Men jo tættere på jeg kom, jo mere nagede en tanke mig.
At du gjorde det rette.
Udslette monarkierne.
Og klanerne.
Vi var monarkiernes støvler på folkets hals.
Vi var deres klinger, ingen tvivl om det.
Men du var bare mere af det samme.
Du ændrede intet.
Du er blot endnu en støvle, der søger flere halse.
Kan du høre det?
Det er elvernes fremtid.
Og de vil ikke synge om dig…
…men om frihed.
Du vil styre din egen historie.
Jeg har givet dig et valg.
Lad kniven sidde, så finder en læge dig måske og redder dig.
Du lever længe nok til og se din verden smuldre.
Konfronter dine fejl.
Eller træk den ud og forblød som en kujon.
Ingen vil vide det.
Ingen andre end dig.
Herre, der er udbrudt et oprør.
Balor!
Du har fordærvet alt.
Dette slutter nu!
Hvordan kan han styre ilden?
Følte du det?
Kaos-energien fra den anden verden.
Tag dig ikke af mig, søde.
Forresten, kan du fortælle mig, hvor det kongelige skatkammer er?
Der kommer de.
Sikke et fint oprør. Nyd friheden, mens I har den.
I øvrigt har de ferskner i køkkenet.
Husk mig.
Fjall, pas på!
Éile!
Fjall!
Hele mit liv har folk som jer foragtet mig.
Det er slut.
Jeg styrer Kaos! Jeg har ikke brug for nogen af jer.
Vi må vende hans magt imod ham.
Jeg kan blande min magi med Kaos-energien og knuse monolitten.
Nu! Bind mig til ham!
Utroligt, så ufarlige ting virker, når man kan se deres røvhul.
-Nej! -Fjall!
-Fjall er væk. -Callan!
Nej!
Kom til mig, min elskede
Dit ufødte barn længes
Kom til mig, min elskede
Mit hjerte brænder stadig
Min sjæl, den længes
Efter at føle floden strømme
Efter at se dig igen
I det næste, uendelige liv
Kom tilbage til mig.
Gør det.
Jeg kan ikke.
Jeg vil vente på dig
i Caer Aenwyns store sale.
Lev, Éile.
Lev.
Jeg elsker dig.
Hvad gør du?
Nej.
Med en berøring ødelagde den store magiker sit største værk
uden at vide, at den udløste energi ville sønderrive både rum og tid.
De skrøbelige slør mellem verdenerne blev flået bort.
Eksistenser krydsede hinanden.
Himmelhvælv bekrigede hverandre. Natten åd af dagen.
Verdener passerede gennem hinanden
og spredte folkeslag som sædekorn i deres forening.
Dette var Sfærernes Konjunktion.
Alle levende ting blev tavse.
Og så…
…vågnede Kontinentet op.
Mærkelige skibe lå strandet,
og en endnu mere mærkelig last var skyllet op på elvernes kyster.
Mennesker, for evigt strandet langt fra deres egen verden.
Mennesker gik nu blandt elvere.
Hvor er jeg?
Hvad er du?
Hvor kommer du fra?
Intet ville blive det samme igen.
Der var engang stenstøtter to
De knejste stolte på en eng
Den ene nu er kastet omkuld
Siden mødet mellem sfærerne
Under stenen en kriger hviler
Hans mod var grænseløst
Sit liv han gav for frihedens skyld
For at bringe en tyran til fald
De sagde, hans hjerte var af sten
At kærlighed han kendte ej
Indtil en lærke sang sin sang
Og slog hans hjertes sten itu
I et grusomt rige kæmpede de
Hvor lavtfødt led under slid og sult
De kæmpede for at hævne deres klaner
Og befri de lavtfødte
Jeg er lærken, jeg er stenstøtten
Jeg står ved min elskers side
Min stemme dør i vindens susen
Mens vor historie falmer bort
Din varme mærker jeg ej mere, elskede
Din varme mærker jeg ej mere
Men vor kærlighed har skabt nyt liv
Der skal frelse vores verden
Kom og spis.
Éile og Fjall havde skabt nyt liv.
Et barn med blod som ingen andre,
berørt af både uhyret og magien.
Jeg har ikke spist så godt siden Ard Fuile.
-Er du sikker på, du ikke har dværgblod? -Det ved jeg ikke. Hvad tror du?
Måske et par generationer tilbage.
Det gør os til familie.
Det skete, Ithlinne.
Jeg dræbte et uhyre, som du forudsagde.
Men ikke det uhyre, jeg regnede med.
Vil du?
Er du sikker?
Sfærernes tid er oprundet.
Aen Seidhe er fortabt i himmelhvælvet, hinsides tidens strøm,
for evigt søger de en efterladt kærlighed.
Lærkens barn skal synge den første tone i den sang,
der skal bringe alle tider til ende.
Og et barn af hendes blod skal synge den sidste.
Øh, hvad?
Hvem?
Hvem? Hvilket barn af deres blod?
Syng Sangen om de Syv, Strandskade.
OG ET BARN AF HENDES BLOD SKAL SYNGE DEN SIDSTE.
Lad de undertrykte finde håb og styrke i fortællingen om deres forfædre
og forberede sig på den store forandring, der venter.
-Okay. -Kast dem.
Ærgerligt.
Du er intet, du er et rod Du er nedbrudt, uden mod
Besejret og håbløs Du synker til bunds
Tyrannernes styrke Er langt større end din
Og hvis du gør modstand Fører det kun til ruin
Glem blot deres løgne For historiens ild
Formørkes af dem Der vil lede dig vild
Der er styrke i dine historier Dine sange og dig selv
Til at genvinde landet For dværg og for elver
Så syng højt og stolt En “Sang om de Syv”
Syng, halvling og gnom Syng, dværg og elver
Deres historier er jeres Ingen tyran kan dem skjule
Husk deres sejr og gå med
I vor kamp
I en bloded forenet For sandhed og hævn
Nederlaget var sikkert Men de Syv, de holdt ved
Syv krigere adskilt Forenet på én vej
Kejserinden ville knuse dem Men de sagde: "Rend mig"
De sagde: "Rend mig"
De forenede folket Med dåd og med sang
Deres mod havde lært dem Retfærdighedens trang
En histories magi Tændte ild i deres sind
Nu folket sig rejser På forandringens vind
Så syng højt og stolt En “Sang om de Syv”
Syng, halvling og gnom Syng, dværg og elver
Deres historier er jeres Ingen tyran kan dem skjule
Husk deres sejr og gå med
I vor kamp
Ohhh, i vor kamp
I vor kamp
Ohhh
I vor kamp
Ohhh
Syng højt og stolt En “Sang om de Syv”
Syng, halvling og gnom Syng, dværg og elver
Deres historier er jeres Ingen tyran kan dem skjule
Husk deres sejr og gå med
I vor kamp
Syng højt og stolt En “Sang om de Syv”
Syng, halvling og gnom Syng, dværg og elver
Deres historier er jeres Ingen tyran kan dem skjule
Husk deres sejr og gå med
I vor kamp
Tekster af: Andreas Kjeldsen