СЕРІАЛ NETFLIX
Мрія Мервін здійснилася.
Щойно розвідувальна група Ередіна знайде відповідний світ, вона його підкорить,
цивілізує всіх жителів, які вітатимуть її імперію,
і знищить тих, які чинитимуть опір її величі.
Перш за все знайдіть харчові ресурси.
Не буде цивілізації інших світів, поки не забезпечимо низькородних.
Стеж за Балором, як за гадюкою під ногами.
Я триматиму Фенрік у тіні свого клинка. Він не ризикуватиме нею.
Зробіть нам честь, Балоре.
Верховний мудрецю.
Нехай дух Солрит веде вас.
Нехай почнеться нова золота ера.
Що це за місце?
Шукайте воду. Скануйте горизонт на ознаки життя.
Хочеш принести їх у жертву?
Фенрік, ти не моєї крові.
Але ти моя кров у серці.
Ти частина мене,
яку я ціную найбільше.
Що в ім'я всіх богів…
Я дав тобі все, що ти хотів, а ти мене зрадив.
За мною!
Хай куди тебе занесе, гори вічно.
Тепер, коли ти перевтілився,
що робитимеш з таким чудовим Хаосом?
Візьму собі те, на що завжди заслуговував.
Усе.
Зерносховище імперії.
Вони тут голодують. Це не займе багато часу.
Удачі.
Я привела в'язня імператриці.
Імператрице, «Книга монолітів».
Синдріл був генієм, але не усвідомив усього потенціалу своїх магічних рівнянь.
Зокрема, цього.
Якщо я правий, воно дозволяє подорожувати не лише між світами.
Можна подорожувати в часі.
Залиш нас.
Було нелегко. Але я завжди виконую свої обіцянки.
Тож я заберу обіцяне мені та піду.
Ксінтрійське повітря мені не підходить.
Що з Жайворонком?
Мертва.
Як я і обіцяла.
Як і ті, хто приєднався до неї.
За них плату не беру.
Зміна варти.
Розосередитися.
Оточити площу. Ворушіться. Хутчіш.
Мельдоф, двоє на даху.
-Не дай їм підняти тривогу! -Сурми тривогу!
Швидше! До зброї!
Викрадач душ.
Один з улюблених трофеїв батька.
Іншим часом я повернула б його тобі.
-Ні. -Ані руш.
Але зараз нові часи.
На нас чекає світле майбутнє.
На жаль, не для тебе.
Ти найманка і з племені привидів.
Тому я не можу тебе відпустити.
Ви чесно виконаєте нашу угоду.
Чесно?
У легендах, які я читала,
твоє плем'я привидів було найчеснішим,
але ось ти, зрадниця,
запродуєш своїх друзів за метал!
Це ганьба для твоїх пращурів.
Я здеру з вас шкіру живцем.
Відвести її на площу.
Обезголовити мечем, за який зрадила друзів.
Переслідуватиму вас вічно.
Повісити її голову на міську браму як засторогу для інших.
Нехай ваша утроба згниє,
а ваше ім'я забудуть.
Слід швидше почати бунт. Роби свою справу, Жайворонку.
Жителі Ксінтрії!
Ми не бажаємо вам зла. Ми прагнемо справедливості.
Зерно за цими дверима — ваше.
Кожне зерносховище міста належить вам.
Зерно, вирощене вами, низькородними, іде на годівлю армії її імперії,
що п'є вашу кров, піт і сльози,
поки ваші діти голодують.
Це Жайворонок.
Забирайте своє!
Порожньо.
Там порожньо!
-Їм чхати на низькородних! -Чорт.
-Виродки! Нічого нам не залишили! -Як ми виживемо?
Ми помремо з голоду!
Таке майбутнє під владою імператриці та її кривавої імперії.
Усе, що чекає на вас і ваших дітей, — це голодна смерть.
Ми повинні повстати.
Знаю, ви боїтеся, але іншого шансу може не бути.
Разом ми переможемо.
Ми — чорна троянда
Хай не піддасться сумніву наша правда
Повстаньмо, хай вони відчують наші шипи
І вільними станемо ми
Ми — чорна троянда з шипами
Ушануймо неоспіваних піснями
Повстаньмо, і почують наш рев нехай
Низькородних час настав
Ідіть! І передайте всім!
Що сьогодні — день, коли низькородні повстануть!
День, коли Ксінтрія стане вашою!
Хай вони відчують ваші шипи!
Свобода і їжа для всіх!
Озброюйтеся!
Уперед!
А я думав, що моя магія сильна. Потужно.
Якщо я загину, ти винна мені пісню, і щоб у ній були обидва мої яєчка.
Утрок Дужий Член.
Той, у кого два величезні яєчка, які розчавили імперію!
Чули Жайворонка? У мене неймовірні бубонці!
Ходімо всередину.
Ф'ялю.
Що з тобою сталося?
У тебе є питання.
Усе, що ти чув, — правда.
Я вбила Альвітіра.
І твою сім'ю.
Увесь клан Хортів.
Я знала, що всі, кого я люблю, помруть, і погодилася.
Не вагаючись.
Мене збиралися зробити приміткою в чужій історії.
Племінною кобилою на продаж. Мене саму не бачили!
Ні.
Я бачив тебе.
Старі звичаї мали померти.
Хай як я любила свого брата,
він повторив би помилки всіх попередніх королів.
Але армія і маги на моєму боці.
Вони цивілізують інші світи в цю мить.
Я поведу нас у нову золоту еру.
І хочу, щоб ти був поруч.
Знаю, тобі потрібен час.
Ти справді божевільна.
Ти серйозно вважаєш,
що я зможу пробачити тобі після того, що ти зробила?
Ти знаєш, на які жертви пішов мій клан, щоб захистити тебе?
Яких жахів ми завдавали іншим у твоє ім'я?
А ти нас зрадила.
Ти монстр.
Я мав би знати.
Швидше!
Покваптеся!
Довелося діяти грубо.
-Зосередься. -Ти зосередься.
Не відчиняється. Мабуть, замки з димеритію.
Ми гаємо час, а солдати вже йдуть по наші дупи.
Це не ми.
Напоготові.
Усе оглянули?
А тобі личить яскравий колір на обличчі.
-У який бік до моноліту? -Прямо.
Де всі охоронці?
-Сподіваюся, біжать до бунту. -Чекайте.
Ідіть. Знищте моноліт. Ми їх затримаємо.
Не загинь.
Докладу всіх зусиль. І ти бережи себе.
Він у тронному залі. Убийте його на місці.
-Уперед! -Затягніть цицьки.
Халепа.
Цей колір і тобі личить.
-Дякую. -Трясця, це завжди так втомлює?
Облиш, здорованю. Ми тільки починаємо.
Не відступати!
Чекайте.
Ми втрачаємо позиції.
Слід везти вас до Яруги.
Ні. Спершу відведіть до моїх покоїв.
Це вона. Гаразд, іди. Далі ми самі.
-Гарного полювання. -І тобі.
Ходімо до моноліту.
Ти — вона.
Жайворонок.
Я думала, ти…
більша.
У нас багато спільного, як я бачу.
Обидві покинули життя, написане для нас, щоб написати власне.
Усе, що я зробила, було заради ельфійського народу,
і я не вибачатимуся за це, Жайворонку.
Ти й гадки не маєш, що таке ельфійський народ.
-Ти просто розбещена принцеса. -Я імператриця!
Ти — дитя, що вхопилося за вуздечку бойового коня.
Ти не говориш за ельфійський народ.
А ти що, говориш?
Зараз народ говорить за себе сам.
Дрібні розуми завжди боятимуться того, чого не розуміють.
То здійсни свою помсту
і покінчи із цим, Жайвороня.
Думка про те, як тебе покине життя, підтримувала мене.
Живила моє розбите серце весь цей довгий шлях.
А що більше я наближалася, то більше мене гризла думка…
що ти вчинила правильно.
Знищила монархії.
І клани.
Ми були чоботами монархій на шиї народу.
Ми були їхнім клинком,
без сумнівів.
Але ти була такою ж.
Ти нічого не змінила.
Ти лише черговий чобіт,
який шукає інші шиї.
Ти це чуєш?
Це майбутнє ельфійського народу.
І пісні вони співатимуть не про тебе.
А про свободу.
Хочеш контролювати власну історію?
Я дала тобі вибір.
Не витягуй клинок — може, тебе знайде лікар.
Врятує тебе.
Виживеш, щоб побачити, як твій світ розвалюється.
Визнаєш помилки.
Або витягни й помри, як боягузка.
Ніхто не дізнається.
Ніхто, крім тебе.
Сер, тут повстання.
Балоре!
Ти все зіпсував.
Це закінчиться зараз!
Як він контролює вогонь?
Ти це відчула?
Енергія Хаосу з іншого світу.
Не зважайте на мене.
Хіба що
підкажіть шлях до монетного двору.
А ось і вони.
Ви гарне повстання провели. Насолоджуйтеся свободою, поки вона є.
До речі, у них на кухні є персики.
Пам'ятайте мене.
Ф'ялю, ворушись!
Ейло!
Ф'ялю!
Усе моє життя такі, як ви, мене відкидали.
Більше не зможуть.
Я контролюю Хаос!
Мені ніхто з вас не потрібен.
Треба використати його силу проти нього.
Об'єднаю свою силу з енергією Хаосу і знищу моноліт.
Зараз! З'єднай мене з ним!
Хіба не дивно, як швидко зникає страх перед кимось, коли побачиш його дупу?
-Ні! -Ф'ялю!
-Ф'яля більше нема. -Каллане!
Ні!
Іди до мене, коханий
Син ненароджений сумує
Іди до мене, коханий
Моє серце досі палає
А душа жадає
Відчути, як річка вирує
І приєднатись до тебе
У світі вічному
Повернись до мене.
Будь ласка.
Я не можу.
Я чекатиму тебе…
у великих залах Каер Енвіна.
Живи, Ейло.
Живи.
Я кохаю тебе.
Що ти робиш?
Ні.
Останнім дотиком
великий маг зруйнував своє найбільше творіння,
не усвідомлюючи, що енергія, яка вивільниться, розколе простір і час.
Крихкі завіси між світами були розірвані.
Площини існування почали перетинатися.
Небо воювало з небом.
Ніч живилася днем.
Численні світи перетинали один одного,
і зливаючись, вони розкидали види як насіння.
Це була Кон'юнкція Сфер.
Усе живе замовкло.
А потім…
континент прокинувся.
Дивні кораблі лежали розбитими,
розкидавши ще більш дивний вантаж на ельфійських берегах.
Людей, закинутих навічно й так далеко від їхнього світу.
Люди тепер ходили серед ельфів.
Де це я?
Що ти таке?
Звідки ти взялася?
Ніщо вже не буде таким, як раніше.
Там, де колись два камені
Стояли гордо в полі
Один розбитий лежить на боці
Після зіткнення сфер
Під каменем цим воїн спить
Чия хоробрість не знала меж
Він віддав життя своє, щоб вільним був ти
І щоб тирана скинути
Кажуть, у нього було серце з каменю
Ні любові, ні ніжності
Доки жайворонок не заспівала пісню свою
І не розбила йому серце навпіл
Вони йшли на бій по тій землі
Де низькородні голодували й трудилися
Билися, щоб за клани помститися
І звільнити простий народ
Я той жайворонок, той камінь у полі
Стою поруч із коханим
Мій голос на вітрі завмирає
Коли наша історія згасає
Я більше не відчую твого тепла, коханий
Я більше не відчую твого тепла
Але з нашого кохання виросло зернятко
Зернятко, що врятує наш світ
Іди поїж.
Ейла і Ф'яль зародили нове життя.
Дитя, у жилах якого тече унікальна кров,
позначена звіром і магією.
Я не їла такого, відколи покинула Ард-Фуїле.
У тобі точно немає крові гномів?
Не знаю. А ти як думаєш?
Можливо, декілька поколінь тому.
Це робить нас сім'єю.
Усе справдилося.
Я вбила звіра, як ти й казала.
Але не того звіра, якого очікувала.
Глянеш?
Ти впевнена?
Час Сфер настав.
Аен Шейд загубився в небі, кинутий напризволяще в часі,
шукаючи кохання, втрачене й покинуте.
Зерно Жайворонка понесе у світ
першу ноту пісні, що завершить усі часи…
А один з її нащадків заспіває останню.
Чекай, що?
Хто?
Хто? Який з їхніх нащадків?
Заспівай пісню про Сімох, Набережнику.
ПІСНЯ, ЩО ЗАВЕРШИТЬ УСІ ЧАСИ. А ОДИН З ЇЇ НАЩАДКІВ ЗАСПІВАЄ ОСТАННЮ.
Щоб пригноблені знайшли надію та силу в сказанні про своїх пращурів
і були готові
до майбутніх великих змін.
-Гаразд. -Добре. Твій хід.
Не вдалося.
Ти ніщо, навіть гірше
Ти зламаний грішник
Переможений і без надії
Ти потонеш у глибині
Могутні гнобителі
Значно сильніші
Нас історія застерігає
Що опір смерть означає
Забудь усе, що тобі казали
Бо історії блиск
Саме ті заплямували
Хто не хоче, щоб ми знали
Силу своїх сказань
Своїх пісень і, власне, свою
Здатну повернути землю
Гномам і ельфам
Тож співай голосно й гордо
«Пісню про Сімох»
Будь ти напівкровкою чи гномом
Будь ти гномом чи ельфом
Ти несеш їхню історію в собі
Жоден гнобитель не приховає її
Неси їхню славу й повстань
Ми повстанемо
Об'єднані кровним пошуком
Помсти і правди
Приречені на загибель
Але Семеро не здалися
Сім воїнів бравих
Як один згуртувались
Імперія їх розчавить
Та вони сказали: «Котись»
Вони сказали: «Котись»
Вони народ згуртували
Сміливими вчинками й піснями
Їхня хоробрість їм показала
Що добре, а що погано
Історії сила
Вогонь в їхніх жилах запалила
І народ повстане
Щоб принести зміни
Тож співай голосно й гордо
«Пісню про Сімох»
Будь ти напівкровкою чи гномом
Будь ти гномом чи ельфом
Ти несеш їхню історію в собі
Жоден гнобитель не приховає її
Неси їхню славу й повстань
Ми повстанемо
О-о-о, ми повстанемо
Ми повстанемо
О-о-о
Ми повстанемо
О-о-о
Співай голосно й гордо
«Пісню про Сімох»
Будь ти напівкровкою чи гномом
Будь ти гномом чи ельфом
Ти несеш їхню історію в собі
Жоден гнобитель не приховає її
Неси їхню славу й повстань
Ми повстанемо
Співай голосно й гордо
«Пісню про Сімох»
Будь ти напівкровкою чи гномом
Будь ти гномом чи ельфом
Ти несеш їхню історію в собі
Жоден гнобитель не приховає її
Неси їхню славу й повстань
Переклад субтитрів: Марина Хижнякова