15. SRPNA 1969
- Zdravíčko. - Jak je, Frankie?
- Dobře. - Buddy!
- Jak se máš, Paddy? - Buddy!
- Mě nechytíš. - Ale chytím, jen počkej.
V pořádku?
Buddy!
Na rozdíl od tebe jsem rychlý.
Chytím tě.
Ahoj Moiro. Jak se máš?
- Dobře, díky. A vy? - Dobře.
Kličkuje. Kopni to tam!
- Buddy! - Ano!
SEVERNÍ IRSKO
Nepodváděl jsem. Dal jsem to poctivě.
Skoro jsi mě dostala. Jo! Drakobijec!
Hej, Buddy!
Zvítězil jsem! Zabil jsem draka!
Máma tě volá! Máš jít na večeři!
I vy ostatní!
Ano!
- Dostanu tě příště, Buddy. - Jo!
- Vrať se! - Ty špinavej parchante!
- Ahoj Buddy! - Dobrý den, paní Fordová.
- Bojoval jsi s draky? - Jen s několika.
Já jich mám pár doma.
- Opravdu, pane Weste? - Jo.
- Nepomůžeš nám, Buddy? - Uvidím.
- Pozdravuj ode mě tátu. - Dobře.
Buddy, máma tě volá na večeři.
- Díky, p. Kavanaghová. - Prý máte dršťky s cibulí.
To teda ne.
- V sendviči. - Určitě ne.
Podle mámy jste strašný.
To má pravdu.
Prosím, nic jsme neudělali.
Dostaňte děti dovnitř!
Běžte pryč. Jděte!
Nechceme žádné potíže.
Pojďte! Rychle dovnitř!
Mami!
Zmizte odtud.
- Varovali jsme vás. - Buddy!
Mami!
Buddy!
Mami!
Hlavu dolů a nikam nechoď.
Wille!
- Mami! - Wille!
- Dovnitř. Honem. - Danny, kde jsi?
Schovej se dolů a zůstaň tu. Nikomu nic neříkej.
- Pryč s katolíky! - Klídek.
Odveď je nahoru!
Pryč s katolíky!
Do domu. Mami!
Dobře, pojď!
Mami! Co se děje?
Pohlídej ho tady.
- Mami, co to děláš? - Wille, zůstaň tam.
Mami!
Varovali jsme vás! Dostaňte ty hajzly ze své ulice!
Stěžujte si na policii a vrátíme se i pro vás.
Dostaňte katolíky pryč!
Vykliďte ulici. Pryč z ulice.
Schovejte se k zemi!
Ustupte!
Panebože.
Belfast byl dnes ráno v šoku,
když spatřil následky včerejších nepokojů.
Malé množství katolíků
pokojně žijící v protestantských oblastech se stalo terčem útoků.
Jejich domy byly poškozeny a označeny.
Zastrašování je možná donutí domovy opustit.
Mohou se tato propletená sousedství
někdy vrátit do nedávného pokojného stavu?
Další zprávy naznačují…
Dopředu, Franku. Ukážu ti, kam jsem je dal.
- Než se vrátí, musíme postavit barikádu. - Dáme na ni všechny ty dlažební kostky?
- Všechny? - Potřebujeme všechny.
Je chudák Jane v pořádku?
Neboj, Paddy. Už je sem nepustíme.
Jsi tu doma jako my všichni.
- Dobrý, Buddy? - Musíme sehnat další.
Ještě čtyři domy a máme jen jednu tabuli skla.
Fergus včera nepřišel. Zajdu za paní McGuinnessovou.
Fergus byl na cestě. Už jde.
Musíme to udělat. Policie nás neochrání, tak musíme my sami.
- Víc na kolečku neodvezeš? - Děti, dovnitř.
Nesmíte ven, dokud tu nebude bezpečno. Honem.
Odvezeš to prosím dopředu? Frankie ti ukáže, kam to dáváme.
Řekni Paddymu, že tam hned přijdu. Skočím si domů pro nářadí.
Pozor, lez opatrně, zlato.
Palety sem.
Ať děti dávají pozor na ostrý hrany.
- Na zem s tím. - Dejte tam mou pračku.
- Přineste všechno. - Pokračujte. Potřebujeme víc.
Sem nahoru. No tak. Pokračujte.
No tak, chlapi!
Do Belfastu pravděpodobně přijede vojsko,
aby zabránilo dalším střetům mezi výtržníky
a Ulsterskou speciální policií.
Dalších 600 oddílů bude k dispozici dnes odpoledne.
Hned pryč z ulice!
Pryč z ulice. Stáhněte se!
Nejsme hloupí! Nemůžete nás držet uvnitř!
Muži ze třetího praporu lehké pěchoty
přiletí z Plymouthu na posilu vojsk.
Také se hovoří o zákazu vycházení.
Teď jsem přijel z letiště.
Jedu z letiště. Bydlím v té ulici. To jsou mé děti. Bydlím v domě č. 96.
Rychle tam utíkej.
- Honem. - Bože.
- Stůjte. - Pusťte ho. Jeho děti…
- Kam jdete? - Přivést manžela domů.
Je tam na druhé straně.
- Kde byl? - Sakra, co je vám do toho?
V nouzi vás nechal samotnou? Divné, ne?
- Pracuje v Anglii. - Ano? Jaké má povolání?
- Tesař. - Aha.
Využil svoje schopnosti na zaneřádění vaší ulice?
On o tom nic nevěděl.
Proto přijel. Přijel z práce za rodinou.
To mám radost, paní.
- Ahoj. - Dobrý?
Obyvatelé této ulice, prosím zůstaňte uvnitř.
Málem tě dostali, Steve McQueene.
- Teď si podám tebe, Frankie. - Pojďte.
Ahoj kluci.
V noci zůstaňte uvnitř. Děkuji.
- Dobrý? - Jo.
Nekonečný vesmír,
toto jsou cesty hvězdné lodi Enterprise…
Napadli vás?
Ne. Jenom katolické domy.
Chtějí, aby odešli.
Ale vždyť vám nic nedělají, ne?
Vůbec ne. Jsou to přátelé, rodiny jako my.
- Jen mají jiné vyznání. - Přesně.
Má nejlepší kamarádka z ulice je paní Ganjawalová.
Je to Indka. Dokonce se mnou chodí do kostela.
To kari. Jednou jsem ho ochutnala.
Týden jsem měla průjem.
- Wille. - Mami. Promiň, babi.
- Ta se o sebe postará. - Tvá veselost tě drží nad vodou, co?
No, v dohledné době na Cave Hill nepolezu.
- Nevíme, jak to ovlivní… - Zapeklité.
…jejich vzdělání.
Wille, vypni tu televizi a povídej si s babičkou.
- Ahoj dědo. - Čau Buddy.
Přijdete ke mně na večeři?
Musíš zase k tomu doktorovi?
Napsal mi doporučení do nemocnice.
- Šels tam? - K ničemu by to nebylo.
Čekají tě velká rozhodnutí, synu.
Vyřešils ty potíže, o kterých jsme mluvili?
Hele, pánové.
Nejsme hluché.
Ano, máme u protestantů přátele.
Včera ale přátelští nebyli. Včera ne.
Paddy Kavanagh říkal, že dokud se katolíci zpovídají knězi
ze všeho špatného, co udělali,
tak si můžou dělat, co chtějí, a Bůh jim vždy odpustí.
Jeho rodina tady v ulici už moc dlouho
žít nebude, tak pozor, aby si z tebe neutahoval.
Nevím, jak to funguje.
Polijí se spoustou vody a jsou v pohodě. Asi tak.
Proč nejdeš taky?
Musíme si s tátou promluvit.
Bůh to pochopí. Tak běž.
- Co to je? - Moje tajemství. Jdi už.
Na jeden den je toho modlení moc.
Babička říká, že modlení není nikdy dost. Možná budeš Boha už brzo potřebovat.
Buď hodný
a já vás zítra vezmu do kina.
Skvělý!
Odpoledne v Capitolu hrají Robina a 7 maskovaných.
Paddy už to viděl.
- Je to o gangsterech? - Je to muzikál.
Není. Je tam Malý John a meče a tak.
Zítra jít nemůžete. Přijdou bratranci.
Tety a strýcové se chtějí rozloučit s tátou.
Tati, ty nebudeš hlídkovat na naší barikádě?
Dost už o těch barikádách.
Ta hloupost za chvíli skončí.
Tím si nejsem tak jistá.
Netvař se tak, synku.
Pomodlete se, aby to skončilo,
a zítra půjdeme do velkého kina, já vyberu film
a zapomeneme na tu kupu idiotů,
než zase odjedu do práce.
To naši poničili ty katolické domy
v naší ulici, tati?
V téhle ulici žádné naše a jejich domy nejsou.
Nebo aspoň nebývaly.
Problém je to zatracený náboženství.
- Tak proč musíme do kostela? - Babička by mi to jinak vyčetla.
Ale kdybychom byli katolíci, nemuseli bychom do kostela,
jen bychom se občas vyzpovídali
a potom by nám museli odpustit.
Pak bychom tam zase na dlouho nemuseli.
Proti katolíkům nic nemám, ale je to náboženství strachu.
Protestanti, zemřete!
Trýznivou smrtí!
Kam půjdete,
až opustíte tato zhoubná smrtelná těla?
Kam?
Povím vám to.
Představte si následující.
Rozcestí.
Na jedné straně přímá úzká cesta.
Na druhé točitá,
táhnoucí se do dáli do neznámých končin.
Jedna vás přivede do náručí Pánovy milosti,
navždy vás zahrne blaženou láskou.
Druhá vás uvrhne
do nekonečné jámy sirné, trýznivé, hnisavé bolesti,
ze které sedmi kruhy pekla nikdy neuniknete.
Teď se vás tu ptám,
kterou cestu si zvolíte?
A teď peníze.
- Děkuji mnohokrát. - Děkuji. Skvělé.
KRÁL ARTUŠ
TAKOVÝM SPÁNKEM SPÍ MUŽI, KTERÉ MILUJI
Do každého sendviče jeden plátek.
Nechci tam toho dát moc.
Situace v Severním Irsku
je doslova výbušná.
Nastala situace,
kdy považujete jako předseda vlády Spojeného království
za nutné zasáhnout?
Využijete nejvyšší autoritu, která vám ze zákona náleží,
abyste zjednal nápravu a zajistil pořádek?
Pokud to bude nutné,
samozřejmě udělám, co bude třeba.
Dělá nám starosti
problém občanských práv v Severním Irsku.
Vzal jsem hold…
Prosím do fronty, abyste mohli být vpuštěni.
Pokud chcete do ulice, postavte se sem.
- Co nám zbývá? - Po jednom.
Co osobní prohlídku, Frankie?
Ke komu patříte?
Však víš, ke komu patříme.
Vezu ženu k sestře, stejně jako celý život.
- Číslo domu? - Nemáme číslo. Jen jméno.
Jaké?
Blbečku.
Vtipný, Macku. Vtipálku jeden. Jděte.
Nebudeme si dělat starosti s jejich jménem a číslem. Víme, kde bydlí.
Líbí se ti to?
Tak co, ty jedna Ginger Rogers?
Ty Frede Astaire.
- Dají se rozeznat podle jmen. - Jak?
No, třeba Patrick a Sean jsou katolíci
a Billy nebo William protestanti.
Ale existuje víc jmen.
To vím. Ale tahle jsou jasná.
Co třeba Maurice?
Nevím.
U nás v ulici se jeden kluk jmenuje Thomas. Co je?
- Určitě protestant. - Ne. Je to katolík.
- Ne, není. - Ale je.
Nedávno jim vypálili dům, protože jsou katolická rodina.
- Máme bratrance, co se jmenuje Thomas. - Já vím. No právě.
Jak se to teda pozná?
- Musíš se to naučit. - Ale od koho?
Doktor povídá: „Poslyšte, Johne, mám špatnou zprávu.“
A John na to: „Ale ne. Jakou?“
Odpoví: „Zbývá vám jen 24 hodin života.“
John řekne: „Hrůza. Co může být horšího?“
Doktor odpoví: „Sháním vás už od včerejška.“
- Na co je to vůbec potřeba vědět? - Kdyby tě napadli.
- Kdy? - Někde venku.
Když tě napadnou, tak se nezastaví a neřeknou ti jména.
- Tak daleko by to nezašlo. - Proč?
Musíš je napálit pomocí tajných znalostí.
O čem to mluvíš?
Můžou najednou přijít, když to nečekáš, a zeptat se:
„Jsi protestant, nebo katolík?“
Ale je to riskantní, protože nevíš, co jsou oni.
Co odpovíš, aby ti jednu neubalili?
- „Jsem katolík?“ - Špatně.
Přesně to budou čekat. Budou si myslet, že je chceš napálit.
- Musíš je napálit nadvakrát. - Jak?
Řekneš: „Jsem protestant.“
- Ale já jsem protestant. - No právě!
Blanchflower je na středové čáře. Vzhlédne.
Je něco, co by tento pravý záložník Spurs nedokázal?
Dokonalá přihrávka!
Pěkná přihrávka, hochu.
Nezašel bys domů
a nevyřídil tátovi, že si s ním chci promluvit?
Že přišel Billy Clanton.
A McLaury.
Co chcete?
Chceme očistit naši komunitu.
Nechceš přece zůstat plonkový.
Viděl jsi, jak dopadli tví sousedé.
- Udělejte něco mé rodině, a zabiju vás. - Jen klid. Jsem protestant jako ty.
- Všechno v pořádku? - Jo, dobrý, Mackie.
Hele, může se to tu rychle vymknout.
Buď zaplať, nebo se zapoj.
Ti hoši, co to tu vyčistili, ze mě udělali místního vedoucího.
Takže budeš komunikovat se mnou.
Dobře?
Promysli si to.
Zase se ti ozvu.
Buddy, pojď sem. Ukaž mi tu hru.
Pojď. Koukneme se na ni, jo?
Starší chlapci odjeli.
Buddy, pomoz bratrovi. Zvedni tu sedačku, ano?
- Pomůžete nám prosím? - Ano.
- Neodložíte si ty zbraně? - Ne, to je dobré, díky.
Nepoškrábejte mi s nimi zdi.
Máte ji? Dobře. Držte ji. Předtím to šlo.
Půjdu dovnitř první.
- Jak je? - Stewarte.
- Frankie. - Zdravím.
Jak je, Frankie? Pořád jsi na barikádách?
Někdo tam být musí. Lepší já než Billy Clanton.
To jo.
Většina lidí to takhle nechtěla.
- Někteří se za tou barikádou schovávají. - Dělají to ze strachu o rodinu.
Musíme to přečkat.
Až bude čas tu zeď strhnout, pustím se do toho jako první. Ale teď?
„I ti, co stojí a vyčkávají, slouží.“
Všichni nemůžou být jako Osamělý jezdec.
Toto je příběh z dávné minulosti,
z počátků světa.
Svět byl tehdy ještě mladý,
na počátku svých dějin.
Už chápu tvůj výběr filmu.
Pro kluky je to poučné.
Jo.
Raquel Welch je fakt poučí.
Kdyby po vás chtěli, abyste se přidali, něco doručili
nebo vyřídili vzkaz, tak to nedělejte, dobře?
Řekněte to mámě. Poví mi to a já to vyřídím. Ano?
- Ano, tati. - Skvělé.
Jsem na tebe hrdý. Teď už oba do postelí.
Ráno vstanu moc brzo a neuvidíme se, takže běžte hezky do školy. Ano?
Nezlobte maminku. Uvidím vás za dva týdny, ano?
- Ano, tati. - Hodní kluci.
Rozcestí.
Na jedné straně přímá úzká cesta.
Kterou cestu si zvolíte?
Pobíháš tu jako nějaká hvězda,
neplatíš daně a utrácíš na dostizích.
Říkal jsem ti, že stavebnictví funguje jinak.
- Že se o to postarám. - To já to zařídila.
- Zaplatilas daně za uplynulé tři roky. - Abys nešel do vězení.
Topíme se v dluzích.
Ty daně už máme skoro splacené.
Deset liber měsíčně po tři roky.
Musíme přemýšlet o novém začátku.
Celý život žiju v Belfastu.
No právě.
Svět je veliký.
Kluci by měli lepší příležitosti než my.
Společenství národů potřebuje obchodníky.
Vláda nám zaplatí cestu.
Za deset liber dostaneme celou rodinu na druhou stranu světa.
Žijeme v občanské válce
a já tu nejsem, abych vás ochraňoval.
Co to má být?
Úniková cesta.
Uzavřete tuto ulici.
No tak. Honem. Zase přijdeme pozdě.
Poběž!
V noci zvolili výtržníci jako svou taktiku ostřelování.
Když jsme projížděli kolem boční uličky, na rohu se kryli tři muži.
Mladý muž s revolverem nás poprosil o svezení.
Ve 4:00 nás Ulsterská policie vykázala z oblasti u Falls Road.
Prý se tam stále činí ostřelovači
a z dálky je slyšet zlověstná kulometná palba.
Ta scéna mě vyděsila.
Mému americkému kolegovi připomněla Harlem.
Tady je ale prý snazší získat zbraně.
Ještě jeden.
Svítání nad Belfastem dnes odhalilo pochmurnou scénu,
budovy poškozené ohněm,
škody v hodnotě tisíců liber
a tragické ztráty na životech.
Pro Belfast to byla noc plná studu.
Zůstane ve vzpomínkách…
No tak, vy dva. Do školy.
- Pomalu, prosím. Neutíkejte. - Dobré ráno.
ZÁKLADNÍ ŠKOLA
Dvanáct krát jedenáct je 132.
Dvanáct krát dvanáct je 144.
Musím říct, že vaše násobilka
se poslouchá lépe, než se čtou vaše testy.
Tyto týdenní testy mají měřit váš pokrok.
Ten nejlepší bude sedět u katedry, ve studijní lavici,
zbytek bude pokračovat v sisyfovském úsilí zdálky, do které jste se uvrhli
nedostatečnou pílí.
Billy Clanton mladší, 17 %. Zadní řada, lavice 12.
Rachel, lavice 11.
Martin do lavice deset. Freddie, lavice osm.
Karen do lavice čtyři.
Pomyslnou bronzovou medaili tento týden
se 72 % získává Buddy, lavice tři.
Na stříbrné pozici je samozřejmě opět Ron a Catherine je zase zlatá.
Gratuluju, Catherine. Výborná práce.
Ta holčička se o tebe pořád zajímá?
Občas se na mě podívá,
ale při vyučování nesmíme mluvit,
tak jí nemůžu nic říct.
A když pak jdeme na hřiště, jde s ostatními holkami.
Nejspíš miluje jinýho.
To nevíš jistě.
Ženy jsou velmi záhadné.
A taky vám to dokážou nandat.
Tvá babička je v průběhu let čím dál míň záhadná.
Takže se ti opravdu líbí?
Až vyrostu, chci si ji vzít.
Jo, asi se ti vážně líbí.
Víš, nechodí jen do školy.
Možná bys mohl zjistit, kde bydlí.
Na Reynolds Drive, čtvrtý dům zprava, ten s vachrlatou osmičkou.
Zjistil sis to.
Každý den kolem něho chodím domů.
Snažím se nakouknout, ale nikdy si mě nevšimne.
Vždycky si píše úkoly.
Kdyby byla trošku hloupější jako já, mohli bychom sedět spolu.
„V srdci lásky se skrývá nevyslovitelná lítost.“
Děda má vždycky pěknou odpověď.
Pojď. Už musíš jít.
Jinak se máma bude zlobit, že jdeš pozdě.
- Ahoj. - Čau.
Na, vezmi si ty tři pence. Kup si něco na zub.
To nesmím, babi. Táta říkal, že si to nemůžeš dovolit.
Pořád tátovi říkám: „Co je tvé, je mé, a co je mé, je mé.“
Díky, babi.
Zkus zjistit, co si ta holka myslí.
Hodně štěstí, hochu.
Dej mi ten míč!
Přihraj. Gól!
Ano. Musíte nám říct, kde jste byl.
Jo, ke zdi.
Wille.
Kterou cestou máme jít?
Nemůžu si vzpomenout.
- Kterou cestou farář říkal, že máme jít? - Ticho.
SPRÁVNÁ CESTA
ŠPATNÁ CESTA
V této napjaté atmosféře
přetrvávají obavy ze zastrašování v dělnických oblastech.
- Další zprávy naznačují… - Hned pojď sem. Koukej si pohnout.
- To bolí. - Nebuď takový ubulenec.
- Ukaž mi, kde bydlí. - Tati, promiň.
Co ti přesně řekl?
Prý už sousedskou hlídku platit nebude.
- To mýmu synovi říkat nebude. - Ne!
- Stewarte! - Prosím!
Jsi rozčílený, Billy. Vrať se domů.
Billy, není důvod k násilí.
Jo? Jak se to říká?
Pěst je tak dobrá, nebo zlá, jako ten, co praští.
To si pamatuj.
Panebože. Billy!
- Zmlkni, Frankie! - No tak, Billy. To jsi přehnal.
Tohle není potřeba, Billy.
Billy, přestaň. Jen se mstíš.
Pozdravuj tátu.
Ať se mi brzo ozve, nebo se ozvu já jemu.
Jdi nahoru.
A 23, 24, 25, 26!
OPRÁVNĚNÝ NÁJEMCE
PLACENÉ ÚŘEDNĚ
Co děláš?
Mám napsat o svých oblíbených prázdninách.
Které to byly?
Co já vím. Skoro nikde jsme nebyli.
Jo, nebyli.
Neuvěřitelné. Tohle jim neprojde.
Navíc to je do dnes, takže s tím nemůžu nic udělat.
- Čau Buddy. - Dobrý, pane Weste.
- Dobře, můžeš jít. - Díky, pane Weste.
Vyřiď tátovi, ať se za námi staví, až přijede na víkend.
Tenhle víkend se nevrátí.
To je škoda. Pověz mámě, že jsem se na něj ptal, jo?
- Jo. - A bráchovi,
že potřebuju zase doručit mléko. Ať za mnou po škole přijde. Ano?
Proč se tvůj táta nevrátí?
Nemůže sem jezdit každý víkend.
Je to moc drahý.
Takže nedostaneš žádný autíčko?
Dělej.
Už jdu.
- Chceš se přidat do gangu? - Nesmím.
- Proč ne? - Máma říkala, že by mě zabila.
Ta se to nedozví. O to přece jde.
- Ty v něm jsi? - Jo.
- Jak se jmenuje? - Nemá název.
- Proč ne? - Je tajný.
- To ti řeknou, když se přidáš. - Co děláte?
To ti nesmím povědět, dokud se nepřidáš.
- Kolik je v něm lidí? - To nesmím říct.
- Co musíš udělat, když se chceš přidat? - Co ti poví.
Když nebude tvůj táta o víkendu doma, mohl bys jít s námi.
Já nevím. Budu se učit matiku.
Jsi blázen. No tak.
Když táta nebude doma, tak co budeš dělat?
ZÁKLADNÍ ŠKOLA GROVE PARK
No tak.
Bože. Je to nekonečný. Dělení dvojciferným dělitelem je dlouhý.
Trpělivost. Trpělivost s počty. Trpělivost s dívkou.
Je to 27?
Skoro.
Uděláme to trochu hůř čitelný.
Možná to tak vezme,
když bude tvoje sedmička vypadat jako jednička s ocáskem, co?
Totéž uděláme s dvojkou a šestkou, jo? Jen ať hádá.
Tak budeš mít vždycky dvě až tři šance.
Není to podvádění?
Spíš sázení na rozpětí.
Jestli tě to posune o lavici blíž
k záři dívčí krásy, tak jen do toho.
Ale je jen jedna správná odpověď.
Kdyby tomu tak bylo, tak by se lidé všude po městě nehádali.
Táta asi chce, abychom odjeli z Belfastu.
A co chceš ty?
Když se večer před spaním modlím,
prosím Boha, aby ze mě byl ráno ten nejlepší fotbalista na světě.
Taky ho prosím,
abych si mohl vzít Catherine, až vyrostu. I kdyby milovala Ronnieho Boyda.
Mohla by se s ním pořád vídat, ale vzala by si mě. To chci.
- Musím mít kluky pod dohledem. - Nemůžu jezdit každý víkend.
Když se ti nechce, tak mě neviň z toho, co provedou.
To neříkám. Neházej to…
Dobře, 6:00, chlapi. Máte padla.
Co jsem to udělala?
Jsi v pořádku, mami?
Proč býváš smutná, když přijde dopis?
Honem, opozdilče. Dovnitř.
Nakonec tu máme změnu na medailových pozicích.
Buddy, tvůj rukopis v matematice nebyl nejlepší,
nad čímž vzhledem k tvému zvýšenému úsilí pro jednou přivřu oči,
skóre sis totiž vylepšil.
Na druhém místě je tedy Buddy.
Pozor, co si přeješ.
To říkal farář v kostele.
Kdy budeš mít další šanci?
Budeme mít referát o přistání na Měsíci.
Copak se nevrátili zpátky?
Vrátili a my teď musíme vystřihovat z novin
a vysvětlit, jak se tam dostali.
Jestli se na ten Měsíc dostali,
tak to tu nestojí. Bohu se to nelíbí.
Každou noc, když tam byli, jsem se díval nahoru,
ale Mikea Collinse v mateřské lodi jsem tam kroužit neviděl.
Tvar Columba by musel být proti svitu měsíce vidět.
- Většinou byl totiž na temné straně. - Přesně. Tam si Lucifer věší svou hůl.
Ne, většinou byl na odvrácené straně Měsíce,
takže jsme ho neviděli, když tam kroužil.
Možná že ve chvíli, kdy se skoro vynořil,
jsi šel na večeři.
Kdybych na to téma vymyslel něco chytrýho,
třeba bych mohl zůstat u katedry a počkat, až se dostane zpátky.
Nebo řekni, že je Měsíc ze sýra, a posadí tě o lavici dál.
Nebo na referátu pracuj s tou dívkou.
Dostanete stejnou známku a budete sedět poblíž.
Ale jak ji mám oslovit?
Jak na ženu?
„Existuje způsob,“ řekl moudrý starý muž.
„Zná ho každá žena.
- Už od počátku všech těch peripetií.“ - S tebou jsou samé peripetie.
„Mám jí lichotit?
Hrozit jí, přemlouvat ji, či prosit?
Mám vyčkávat, nebo být romantik,“
řekl s úsměvem.
Jak na ženu?
Dobře poslouchej, povím ti to.
Na ženu musíš
s láskou.
Zkrátka ji miluj.
- Nech mě být. - Jen ji miluj.
Hezky jděte. Žádné běhání, děkuji.
Díky.
Gratuluju k té matice.
Díky.
Už jsi byl na Měsíci?
Chtěl bys se mnou?
Aspoň neprochladneš, když nebudeš stát před mým domem.
Hej, Romeo, pojď!
Máme práci.
Operace Krádež čokolády. Je to jednoduchý.
Půjdeme do obchodu a zabavíme pana Singha u lednice.
Musí přendat krabice na dně, aby mi vyndal Lemon Mivvi.
Chvíli bude mít hlavu skloněnou.
Ty zůstaneš v přední části obchodu a až se nebude dívat,
vybílíš to tam.
Co to znamená?
Chmátneš po čokoládových tyčinkách dole u pokladny.
Když tam bude mezera, pozná to.
Myslel jsem, že jich vezmeme jen pár, aby nic nepoznal.
- Nechci, aby mě sebrala policie. - Dobře.
- Čistý vzduch. - Žádný vybílení. Jen pár, jo?
Možná ti šlohnu taky čokoládovou pěnu.
Dobře.
- Dobrý, pane Singhu. - Moiro. Buddy.
- Rád vás vidím. - Prosím Lemon Mivvi.
Lemon Mivvi, moment.
Musím jen posunout pár krabic.
- Hej! - Uviděl nás!
Vraťte se, vy nezbedové! Vím, kdo jste!
- Ne, neví! - No, tvoje holka mu to poví.
- Jsi hrdá? - To Moira.
Šup dovnitř.
Zmizte z té cesty, nebo někoho zabijete!
- Prozradí nás! - Jestli jo, tak je to její konec.
Vím, kdo jste.
Co máš?
To má být vtip?
- Víc jsem toho neviděl. - Turkish Delight?
Sakra, kdo jí Turkish Delight? Ty snad?
Ne. Nechutná mi.
To nikomu.
- Nic jinýho neměli. - Jsi slepý?
- Musel jsem jednat rychle. - Ale ne dost.
Byly tam tyčinky Flake a Crunchie.
Stačilo tam vběhnout, čapnout je a tyčinky Milkybar by byly na mně.
Nevím, jestli se na to hodíš.
- Buddy, tvůj táta je doma. - Je teprve středa.
Přijel taxíkem.
- A ty taky. - Co?
Nech si to pro sebe.
- Kdy jsi jim psala? - Do toho ti nic není.
Pověz. Kdy? Je to snadná otázka.
- Do toho ti nic není. - Prostě odpověz.
- Nevyslýchej mě. - Kdy jsi jim napsala?
Po poslední účtence.
Věděla jsem, že je poslední, protože jsem ty obálky počítala tři roky.
Ani nám nepoděkovali.
Bože, jsou to daně. Čekala jsi snad vánoční přání?
Šetřili jsme a škudlili a oni neměli tu slušnost říct:
„Hotovo. Skončili jste. V pořádku.“
Co jsi jim napsala?
Že chci plné oficiální prohlášení,
že má můj muž úplně splacené všechny daně do minulosti
a že uznávají,
že je všechno v pořádku a bezchybné.
Že jméno mé rodiny není na nějakém seznamu úvěrových rizik.
- Bože. Panebože. - Co?
Ne.
Ale ano.
Díky tvé žádosti
se rozhodli projít moje účty do minulosti
a prý dlužím dalších 572 liber,
což budu se současným platem splácet dalších pět let.
- Tos jim poslala užitečný dopis, co? - Ty idiote! Prolhanej idiote!
Jasně, věříš daňovýmu úřadu víc než mně.
Protože tě znám!
V práci nebudou mít radost, že se v týdnu ulíváš.
Budu dělat o víkendu.
Kdy ta práce skončí?
Tahle už je skoro hotová.
Máš tam další, že jo?
Jo. Velkou. Na dlouho.
Někteří chlapi se přestěhují natrvalo.
Je to dlouhodobý, tak jim nabídli ubytování.
Na pár let. Bude se stavět nemocnice.
Tvůj otec musí do nemocnice.
Promluv s ním o tom. Se mnou se o doktorech nebaví.
- Opravdu? - Jen na pár dní.
Budou pozorovat moje plíce.
Mám to z období v Leicesteru.
- Kde to je? - V Anglii.
- Je to blízko místa, kde dělá táta? - Ten pracuje u začouzenýho Londýna.
Tohle bylo na venkově.
- Co jsi dělal? - Pracoval jsem v dole.
Měl jsi hodně zaměstnání, dědo.
To teda jo.
Jo, v žádným nevydržel déle než týden.
Mamka si o tebe dělá starosti.
Hlavně si je dělá o tebe.
Babička si pořád s něčím dělá hlavu, že?
No, je taková starostlivá.
Někdy je z toho v napětí. Jako tvá máma.
Ta si taky dělá starosti, že jo?
Tati, budeme muset odjet z Belfastu?
Buddy, už musím jet, uvidíme se zase příští týden.
Děvčata. Catherine. Quinn.
- Dobré ráno. Pojďte mi pomoct s tužkami. - Buď hodný.
Když nemůžeš být hodný?
- Buď opatrný. - Buď opatrný.
Jako by to bylo včera, když jsme spolu chodili do školy.
Drž se od mojí rodiny dál.
Odvážný vzhledem k tomu, že tu vůbec nejsi.
Když to bude důležitý, tak tu budu.
Snad budeš mít dobrý načasování. Věci se tu rychle vymykají kontrole.
Chlapi jako ty mají jeden problém.
Myslíš si, že jsi lepší než ostatní.
Chlapi jako ty zase mají problém, že vědí, že nejsou.
Je to jednoduchý.
Jsi s námi, nebo jsi proti nám.
Čas běží.
Jsi měkkota. Je načase, aby praví protestanté povstali.
To ty nejsi. Jsi nadutý zločinec a vždy jsi byl.
Jdou policajti. Pozor, vy dva.
Rychle.
No prosím. Už jsi doma.
Už se vrátil.
Ahoj. Tady pan policista si s tebou chce promluvit.
Došlo k nedorozumění ohledně nějaké záležitosti v obchodě pana Singha.
Sedni si tam.
Víš, proč jsem přišel?
A nelži.
V obchodě pana Singha byl spáchán závažný zločin.
Víš, o čem mluvím?
Měj se a pozdravuj Josie.
- Dobře. - Zbožňuju chlapy v uniformách.
Byl tam dlouho?
No počkej, já z tebe vychovám dobrého člověka!
Ani jsem tu čokoládu nejedl!
Ne, nebudu tu, až bude po všem.
Chceš, abych čekala hodinu,
než zjistím, jestli budu manželkou nebo vdovou.
To je moc dlouho. Nebudu čekat.
- Amy… - Myslím to vážně.
Jestli se mnou teď nepůjdeš, odjedu tím vlakem.
Musím tu zůstat.
Ne, ty mě neposloucháš.
Ale poslouchám. Co kdybys chvíli poslouchala ty mě?
Snažím se uvažovat prakticky.
Dnes tu byla policie, ale otec ne,
takže ty mě poučovat nebudeš.
Vím, co…
Vykliďte ulice a běžte domů.
Běžte domů.
Jsem volný.
- Chytej. - Je můj!
Hoď mi ho!
- Paní Fordová, jak je? - Lépe, když tě vidím.
- Vítej doma. - Lichotnice jedna.
To říká ten pravý.
- Zdravím. - Dobrý den.
Jde ten pravý. Nemáš tip na závod od 14:30?
- Mám, ale když ti to povím, vsadíš moc. - Bože, nevsadím jmění.
Fancy Man, to je jistá výhra na pivo.
- Paddy se stěhuje? - Chudáci katolíci nemají na výběr.
- Svět se zbláznil. - Zvykej si. Všichni v něm žijeme.
Získali cisternu s 9 500 litry benzínu.
Z projíždějícího nákladního vozu ukradli množství bedýnek s lahvemi na mléko
a celý ten svůj podnik nazvali Továrna na benzínové bomby…
Děcka na ulici jsou šílená.
- A co mám dělat? - Musíš si s kluky promluvit.
Kolik jich tam bylo?
Asi deset.
Co udělal tvůj kamarád?
Řekl, že se k nim nepřidá.
Pak tomu velkýmu jednu vrazil a vzal nohy na ramena.
A já taky.
Honili vás?
Jo, ale o ulici jsme jim utekli.
Než nás uviděli, běželi jsme ke strejdovi Tonymu a za roh.
Strejdu Tonyho jsme pěkně vyděsili. Seděl na záchodě a vybíral si koně.
Pustil tužku do záchodu.
Dřív jste pro ně dělali poslíčky?
Víte, že do těch prázdných lahví nedávají mléko?
Teď už to víme, tati.
Dobře, že jsi mi to řekl.
Pojď mi to sem podržet.
Podrž to tam.
Držíš?
V noci ve městě došlo k dalším násilnostem.
Podle dnes zveřejněných vládních údajů má Severní Irsko
nejvyšší nezaměstnanost ve Spojeném království.
KAM DÁL?
Tady je. Planeta Země. Víš, co je tohle?
Sydney.
- V Austrálii? - Jo, přesně tak.
- Víš o ní něco? - Jo.
Surfují tam a hrají divný fotbal. A taky grilují klokany.
Je tam hezký počasí.
Žije tam Joe Turner mladší.
Přesně tak.
Co si o tom myslíte?
- O čem? - Že bychom se tam na chvíli přestěhovali?
To je vtip?
Ne. Je to jen kousek stranou.
Je to skoro 17 000 kilometrů. Do školy, vy dva. Hned.
To už se můžeme přestěhovat na Měsíc.
- Máš tam rodinu. - Vzdáleného bratrance.
Můžeš telefonovat.
A kdo to zaplatí?
- Jezdili bychom na návštěvy. - Čím je zaplatíme? Skotskou mlhou?
Rodina by mohla přijet na prázdniny.
Nejsem včerejší.
Takovou cestu si tu nikdo nemůže dovolit.
Ani tak dlouhou dovolenou, kdyby měli práci.
- Slyšels zprávy. - Musíme něco udělat.
Tohle je náš domov.
Doufám, že si věříš, táto.
Neboj se.
Dnes zase odjede?
Jo, nemůže zanedbávat práci.
- Určitě je práce i tady. - Nečetlas noviny?
Kdybyste odjeli, puklo by mi srdce…
ale musíš myslet na ně.
Nemůžeme všichni odjet. Zůstali by tu jen ti blázni.
Jo, a nikdo, kdo by jim vařil večeři, vyřizoval vzkazy a utíral zadky.
Hned by s tím násilím přestali.
Copak můžu opustit Belfast?
Tím bych se netrápila. Irové se pro stěhování narodili.
Jinak by byl zbytek světa bez hospod.
Musí nás tu zůstat jen půlka,
aby mohla být ta druhá půlka sentimentální z odchodu.
Irové k přežití potřebují jen telefon, Guinness a noty k písni „Danny Boy“.
Ty jsi strašná, víš to?
Střílí a boduje.
Léto skončilo
a květiny vadnou…
Brzy se uvidíme.
Ty…
- Odvedeš ji domů? - Dávej na sebe pozor.
Pojď, zlato. Už musíme jít. No tak.
- Ale vrať se… - Dobře, vzdávám to.
…až léto…
- Violet, mám otázku. - Co?
- Cos udělala s těma prachama? - S jakýma?
S těma, co ti máma dávala na hodiny zpěvu.
Všichni cestující odjíždějící trajektem z Heyshamu,
postupujte do nástupního prostoru.
Všichni opouštějí domov.
Musí se posunout dál.
„Příliš dlouhá oběť může ze srdce udělat kámen.“
Z toho to je?
Člověk většinou nezmoudří v pohodlí.
Musí ti vybuchnout srdce.
Pán je filozof.
Kdy tobě vybuchlo srdce?
Když jsem tě uviděl v těch hnědých punčoškách.
Panebože.
To si pamatuju.
Půl dne jsem si barvila nohy na hnědo tabákovou vodou.
Annie mi pak půl večera
kreslila tužkou na nohy šev.
Nechápal jsi, proč nešly sundat.
- Myslel sis, že byly kouzelné. - Byly kouzelné.
Když má člověk šediny, lidi si myslí, že nikdy nebyl zamilovaný.
A ty jsi byl?
Jo, vždycky když jsi vešla, poskočilo mi srdce.
Pořád si vymýšlíš.
No tak. Už nejsme nejmladší.
Jimmy mě ráno zaveze do nemocnice.
Řekla jsem mu, ať nejezdí.
Pojedu s tebou autobusem.
Odvedu tě tam a až budou hotoví,
tak tě zase vyvedu ven, tím si buď jistý.
Slyšíš? Odvedu tě domů.
- Posloucháš? - Jo, slyším, zlato.
Copak jsem tě někdy neposlouchal?
42 LETIŠTĚ
Autobus na Aldergrove jede za 3 min. Poslední lístky.
Kontaktoval mě šéf. Chtějí, abych tam zůstal.
Natrvalo mě zaměstnají v Anglii.
Chtějí ze mě udělat manažera.
Vydělal bych víc.
Taky k tomu nabízejí dům.
Bude zdarma, a když všechno půjde dobře, staneme se vlastníky.
Je o kus větší než ten současný. Kluci by měli své pokoje. Má i zahrádku.
Smí se na ní hrát fotbal, tati?
Ano.
Když to vezmu, hned mi zvýší plat.
Vyřešilo by to i ty daně z minulosti.
Naše rodina v tomhle městě takovou šanci nedostane, teď ne.
Dávej pozor na auta.
Dávám, mami. Je to dobrý.
Honem. Dvě minuty. Jestli jedete, nastupte si.
Poslední lístky.
Zdá se, že tě tam opravdu chtějí.
Co chceš ty?
Chci, aby byla rodina u mě.
Chci tebe.
Známe se od mala.
Celý život známe tuhle ulici a všechny ulice okolo…
…i každého muže, ženu a dítě, co tu bydlí, ať se nám to líbí, nebo ne.
A mně se to líbí.
Říkáš, že máš pro kluky malou zahradu?
Tady si ale můžou hrát, kde chtějí,
protože je všichni znají a mají je rádi.
Všichni je pohlídají.
Když se odstěhujeme za moře,
nebudou tam ani rozumět tomu, co říkáme.
Půlka z nich
si z nás bude utahovat, že máme přízvuk.
Druhá půlka nás bude nenávidět,
že tu muži na ulicích zabíjejí jejich syny.
Budou si myslet, že je nám to fuk.
Myslíš si, že nás tam uvítají?
A řeknou: „Pojďte dál.
Je skvělé, že jste nám zabrali ten dům.“
Věci se mění.
Ano, mění.
Musíme se rozhodnout do Vánoc.
Ty se musíš rozhodnout do Vánoc.
Vrátíš se,
že jo, tati?
Postarej se o maminku.
Buď hodný.
- Když nemůžeš být hodný… - Když nemůžeš být hodný, buď opatrný.
Jedeme. Směr letiště Aldergrove, dámy a pánové.
Zavoláme si, ano?
Zavolej mi. Dej vědět, až tam dojedeš.
NEMOCNICE
Líbí se ti doktor Kildare, že?
To i tobě.
Napsal jsi Santovi?
Jo, ale Santa mu vysvětlil, že má letos málo peněz,
takže toho nemá čekat moc.
Santa má určitě nadbytek. Jen se zeptej lidí, co o tom něco vědí.
K Vánocům potřebuješ jen pevné zdraví.
Na rozveselení tu máte tu pravou, že, dědo?
Řekni mamince, ať přestane, nebo tě nevezmu na představení.
- Na jaké? - Nevím.
Nejspíš v něm budou vánoční koledy.
Odskočím si.
Buď tady hodný. Nezlob dědu.
Ne, abys škemral o dárky.
Taky nemá peníze. Sebral mu je daňový úřad jako nám.
Neboj. Máma Santu přesvědčí, aby ti něco donesl.
To asi ne, dědo. Vždycky poznám, když nemáme peníze.
Haló?
- Jdu pro nájem. - Otevřu, mami.
Buď zticha.
Máš doma maminku, chlapče?
Nikdo tu není…
To mi připomíná
skvělý systém, který jsme dřív mívali na placení nájmu.
Výběrčí si přišel pro nájem
a posbíral peníze ze všech domů v ulici.
Když to udělal,
byly nájmy zapsané jako zaplacené.
U zadního vchodu pak na něj jeden z mužů namířil zbraň
a všechny peníze mu vzal.
Potom je rozdal zpátky obyvatelům ulice
s malým poplatkem za službu.
Jo, byl to výkonný systém.
Výběrčí byl nakonec se vším tak srozuměný,
že mu taky dávali malý podíl a všichni byli spokojení.
Teda nejspíš kromě obce.
Tátovi dají v práci dům v Anglii, když bude chtít.
Má zahradu a tak
a dva záchody, oba uvnitř domu.
Na venkovním záchodě není nic špatného, pokud to tedy není v letadle.
Máma říká, že když se odstěhujeme za moře,
nebudou tam rozumět tomu, co říkáme.
V tom nebude problém.
Babičku jsem si vzal před 50 lety a nikdy jsem nerozuměl tomu, co říká.
Když ti nerozumí, tak neposlouchají
a to je jejich problém.
Když jsem byl v Leicesteru, říkali o mně to samé.
Tak jsem každý den mluvil s jiným přízvukem, abych je rozčílil.
Nevěděli, kdo jsem.
Ale já jsem to věděl a nikdo jiný to vědět nepotřebuje.
Víš, kdo jsi, ne?
Ano, dědo.
Jsi Buddy z oblasti 15 v Belfastu…
…kde tě všichni znají.
Dědovi na tobě záleží.
Taky mámě a tátovi.
I babičce na tobě záleží a bratrovi
a celé tvé rodině.
Kamkoli půjdeš a kýmkoli se staneš,
vždy to tak bude.
Ta myšlenka tě udrží v bezpečí.
Bude tě dělat šťastným.
Budeš si to pamatovat?
- Ano, dědo. - Jo.
Jsi skvělý kluk.
Nemysli na to, co chtějí tvoji rodiče.
Co chceš ty?
Chci, abyste s babičkou jeli taky.
VÁNOČNÍ KOLEDA DIVADLO
Vyslechni mě.
Chci tě dnes varovat,
že máš ještě šanci a naději uniknout mému osudu.
Kdo nosí tak velké řetězy?
Babi, v divadle se nesmí mluvit.
Tomu teda říkám náhrdelník.
Vždy jsi mi byl dobrým přítelem. Děkuji.
Budou tě strašit.
Je toto ta šance, o které jsi mluvil, Jacobe?
Ano.
To nechci.
Tomu věřím.
Kdy dědu pustí z nemocnice?
Až doktoři řeknou, že má dobré plíce.
Když děda odjel do Anglie do dolu, jela jsi taky?
Chtěla jsi?
Já taky nechci.
Řekl táta, co udělá?
Prý se to musí rozhodnout do Vánoc.
- Kdy se vrátí? - Na víkend.
Půjdeme do kina.
Vezme nás na Chitty Chitty Bang Bang.
- Proboha, co to má být? - Létající auto.
Ach bože, už mám dost.
Vyjede z útesu a skoro vypadneš ze sedadla.
Chceš jít taky?
Aspoň nebudeš sama, než se děda vrátí.
Kdyby Bůh chtěl, abych viděla létající auta, narodila bych se s křídly.
Máš filmy rád, viď?
Když jsem byla ve tvém věku, taky jsem je měla ráda.
Myslela jsem si, že jde vlézt do plátna
a navštívit všechna ta zvláštní místa.
Třeba jako v tom filmu, jak se jmenoval?
Ztracený obzor. Viděl jsi ho?
Ne. Jak se to místo jmenovalo, babi?
Šangri-La. Tak mu říkali.
Byla jsi tam někdy?
Z naší části Belfastu do Šangri-La žádné cesty nevedly.
A pojedeš tam někdy?
Kam to jede?
Pozor!
Co se to děje?
Koukejte! Koukejte na to!
To je úžasné!
Jsi génius!
To nic není.
Chitty Bang Bang, Chitty Chitty Bang Bang
Zbožňuju tě, krásné Chitty Bang Bang, Chitty Chitty Bang Bang.
Ticho. Nebo nás vyhodí.
- Zlato. Díky. - Koukněte!
Střel tátu, ne mě. Mami.
Mě nestřílej. Ne, Buddy. Hej!
STOLNÍ FOTBAL VELIKOST NULA – TÝM
NOVÝ ASTON MARTIN JAMESE BONDA
VIDĚLA JSEM VRAŽDU
Dvacet – nula.
Pojď sem. Posaď se sem na pár minut.
Chceme si s tebou promluvit.
Buddy, máma a já s tebou chceme mluvit o něčem,
co možná budeme muset jako rodina udělat.
Víš, jak táta jezdí do Anglie
a jak tam už nějakou dobu pracuje?
Říkali jsme si, že bychom tam možná jeli všichni jako rodina a žili tam.
Táta viděl moc pěkný domek
s hezkou zahradou…
- Na hraní fotbalu, Buddy. - Jo.
Je tam spousta místa. Víc než tady.
- Já nechci do Anglie! - Vypni to.
Já nechci do Anglie!
To je dobré, zlato.
Nebudu tam mít žádný kamarády ani příbuzný
a ve škole neuvidím Catherine.
Najdeš si nový kamarády a budeš mít velkou zahradu na fotbal.
Zahrada mě nezajímá.
Chci babičku a dědu.
Chci mít referát o cestě na Měsíc, dostat se do první lavice
a nechci mluvit jinak
ani zapomenout, kterou cestou mám jít, až umřu.
- Nemusíš mluvit jinak. - Není nerozhodnuto.
Nejdřív jsme chtěli vědět, co si kdo myslí.
- Jsi přetažený. - Přesně, jo.
Nechci odjet z Belfastu!
Nechme to do Velikonoc, pak se uvidí.
No.
Kluci trpí.
Do Velikonoc je moc dlouho.
My dva to taky až do Velikonoc nevydržíme.
Tak se vrať domů.
Budeme tomu čelit společně.
Děti jako ty naše umírají hned za rohem.
Budeme opatrní.
Nemůžeš jim být celý den v patách.
Nemůžeš jim vzít dětství.
Ať se stane cokoli…
…to, co jsi s nimi dokázala,
je ohromný.
O čem to mluvíš?
Vychovala jsi je ty.
Ne já.
Ne my.
Ty.
Děkuju.
Počkáme do Velikonoc.
Vynesu odpadky, udělám čaj a pak je dostanu do postelí.
Vrať se do postele.
Ahoj za dva týdny.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Hej, celý to skácíš.
- …pět… - …šest…
- …sedm… - …osm…
V této převážně katolické ulici bylo 40 domů.
To bylo před nepokoji v půlce srpna.
Vláda teď nabízí rekonstrukci ulice,
ale ve městě roste napětí
a tento krok probíhá pod hrozbou dalšího násilí.
MOCNÝ THOR
Moondance sedm ku dvěma. Musí vyhrát, nemyslíš?
Co píšou v komiksu?
No, musí porazit příšeru.
- Co… To jsou moje chipsy! - Co je tvé, je mé, a co je mé, je mé.
To říká babička. Co to znamená?
To zjistíš. Jdi počkat k babičce.
Přijdu tě vyzvednout, až navštívím dědu.
Dobře, tati.
Vedl sis dobře, když jsi nás nepráskl policii.
- Patříš k nám. - Cože?
Jsi jeden z nás a tohle je ono.
- Co to je? - Válka.
Jdeme. Pojďme na to.
- Co budeme dělat? - Cokoli chceme.
Vře nám krev v žilách.
Úřady vyzývají občany, aby se ihned vrátili do svých domovů…
Berte, co chcete!
…a až do odvolání zůstali doma, mimo ulice.
- Jdeme domů. - S okamžitou platností.
Stříleli na nás z kulometu. Obrněná auta razí cestu chuligánům.
Všichni domů.
Tohle nevypadá dobře. Pojď, půjdeme.
Půjdu domů!
- Ne, nepůjdeš. - Chci domů!
- Půjdeš s námi. - Já chci domů.
Do toho! Rozmlaťte ho!
- Pojďte. Dovnitř! - Dovnitř.
Klid. Nechceme žádné potíže.
- Ach bože. Nech to. - No tak. Jdeme.
Vymlátili okna.
Tohle město patří protestantům.
- Vezmi si něco. - Co?
Cokoli chceš.
Hej, ustup, ty Feniáne!
Přebíráme kontrolu.
Prací prášek!
Zamkněte.
Mami!
- Tady, co se děje? - Mami!
- Rabujeme supermarket. - Kde jsi to vzal?
Vždyť povídám, rabujeme supermarket.
Cože? Koukej tam počkat.
Proč jsi vzal ten prášek na prádlo?
Je biologický.
Já tě chytím.
Berte všechno, co můžete.
Rozmlaťte to!
Pojďte.
Uhněte!
Vezmi ručník.
Dávejte pozor.
- Věci z police! - Berte všechno.
Vrať to zpátky. Slyšíš?
Jestli ještě někdy něco takovýho uděláš,
tak tě zabiju, slyšíš?
Jestli ho ještě někdy zavlečeš
do něčeho podobnýho, tak tě zmlátím do modra,
že se ani nevrátíš domů, jasný?
Tak jo. Vrať to tam, povídám.
Hej! My věci nevracíme.
To není, o co se tu snažíme.
Billy, no tak. Vojáci. Honem!
No tak, ven!
Rychle. Vezmi to!
- Ven! - Dobře.
- Honem. - Rychle!
Okamžitě vykliďte ulici.
Bude použit slzný plyn a gumové projektily.
Vyklízíme tuto oblast. Uvolněte cestu!
- Je čas zmizet. - Nic nezkoušej.
Vy dva zaručíte bezpečný průchod pro mě a mé muže.
Zkuste utéct a vpálím tvýmu synovi kulku do hlavy.
Přichází Osamělý jezdec.
Okamžitě tuto oblast vykliďte.
Vidím, že potřebujete trochu disciplíny!
- No tak! - Nech je jít.
Ne, kdybych to udělal, tak mě jeden z těch vojáků zastřelí.
Když ne oni, tak já.
Jen přes jejich mrtvoly.
Lidi vždycky mají problém se změnou.
Radši si zvykej.
Lidi jako já teď vedou tohle město.
A lidi jako ty nás srážejí ke dnu.
Tati!
Ještě to neskončilo!
Díky.
BIOLOGICKÝ RODINNÉ BALENÍ
Bude to dobrý.
Promluvím s výborem, napravím to.
Už žádný potíže.
Ve výkladu jsem zahlédla svou tvář,
když jsem za sebou po ulici vlekla ty chudáky děti.
A teď jsem se podívala do zrcadla…
…na ten samý obličej.
Zeptala jsem se sama sebe…
…co to sakra dělám?
Pak se mi udělalo zle…
…jako každé ráno.
Uvědomila jsem si…
…že už na tom ani nezáleží.
Takže zítra…
…až sem přijdou Mack a teta Violet…
…začneme balit.
Nemáš na vybranou.
Víš, že po tobě půjdou, ne?
Tentokrát pošlou někoho nelítostného.
Odstěhujte se na Měsíc.
Londýn je jen malý krok pro člověka.
Belfast tu na vás počká.
A ty?
Nepůjdu nikam, kde bys mě nenašel.
Teď vyhlásíme vítěze referátu o cestě na Měsíc…
Tak jak to šlo?
Dostali jsme zlatou hvězdu.
Gratuluju.
Tak mi poraďte, vy to budete vědět.
Jak se mám dostat na Měsíc s deseti librami,
třemi děravými deštníky a permanentkou na autobus?
Ulster fry je umění, hochu.
Navíc jsem rád, že je teta Violet nahoře s tvou mámou.
Furt otravuje, že mají lidé v Severním Irsku
nejvyšší hladinu chlomestremolu na světě.
Je skvělý, že jsme první aspoň v něčem.
Jdi prosím otevřít, mám to tu rozpálený.
Máš doma maminku?
Pozor! Kde máte bílou hůl?
- Jsi v pořádku, chlapče? - Zavoláte mi prosím tátu?
Ukaž, který to je.
Farmář řekne: „Ne.“ A on: „A nemáte chleba?“
Promiňte. Přišel váš kluk.
Cože?
- Byl to dobrý muž. - Je mi jich líto.
Jsem ráda, že jsem ho ještě viděla.
Tak.
Už nemůžu.
Tady, to bude dobré.
Wille!
- V pořádku. - Jo.
Zanes ten vzkaz paní Hewittové a přines babičce léky.
Na nervy.
Pojďte.
Dnes se na něj přišlo podívat hodně lidí.
Jo. Byl hodně oblíbený.
A půlce z nich dlužil.
Pomáhal mi s matikou.
Byl to velký myslitel.
Opravdu velký.
Pomáhal ti?
Jo.
Jo, pomáhal.
Hodně mi pomohl.
„Nyní vidíme jako v zrcadle, jen v hádance,
pak ale uzříme tváří v tvář.
Nyní poznávám částečně,
ale potom poznám plně, jako Bůh zná mne.
Dokud jsem byl dítě, mluvil jsem jako dítě,
smýšlel jsem jako dítě, usuzoval jsem jako dítě;
když jsem se stal mužem, překonal jsem to, co je dětinské.“
Neříkejte v zármutku, že vás mrzí, že odešel…
…ale raději s díky řekněte,
že jste vděční, že tu byl.
- Bůh s ním. - A s tím maličkým.
Bude mi chybět.
- V kulturáku si na něj připijeme. - Teď tam půjdeme?
Tvůj muž určitě zazpívá s jukeboxem.
Srdce zbloudí.
Odcházejí zraněná.
Odešel jsem,
zrovna když jsi mě potřebovala.
Nebudeš litovat.
Vrátím se s prosíkem.
Nezapomeň.
Přivítej lásku, kterou jsme kdysi cítili.
Otevři oči
a všimneš si,
že tady stojím se svou nekonečnou láskou.
Potřebuju tě po svém boku.
Buď mou ženou.
Dám ti nekonečnou lásku.
Hned od začátku
otevři své srdce
a navěky přijmi nekonečnou lásku.
Na vrcholku světa, mami!
Na vrcholku světa!
AUTOBUSOVÁ ZASTÁVKA
Buddy. Pojď se mnou.
- Ahoj Buddy. - Dobrý den.
- Díky. - Děkuju.
- Zase přijedu. - Určitě přijeď.
- Čau. - Ahoj.
Tati, myslíš si, že mě s tou holkou čeká budoucnost?
Proč by ne?
Víš, že je katolička?
I kdyby to byla praktikující hinduistka
nebo jižanská baptistka nebo vegetariánský antikrist,
jestli je hodná a čestná
a respektujete se,
tak je u nás i se svou rodinou vždy vítaná.
Dobře?
Znamená to, že musíme začít chodit ke zpovědi?
Nejspíš.
Tak to bude těžký.
Jeď.
Jeď už.
Neohlížej se.
Miluju tě, hochu.
PRO VŠECHNY, CO ZŮSTALI
I PRO TY, CO ODJELI
A PRO VŠECHNY, CO ZEMŘELI.
SKVĚLÝ HEREC, SKVĚLÝ PŘÍTEL
Překlad titulků: Veronika Ageiwa