Lila blommor.
Aj.
Där har vi dig.
Storeman...
Jepp?
Storeman?
Jepperd!
Storeman!
Den här berättelsen handlar om de sista människorna.
De som ville oss illa,
och de som försökte hjälpa oss.
Homo sapiens tar tillbaka sitt territorium!
Vad håller ni på med? Rappa på?
Kom igen!
Uppfattat. Befolkningsminskning bekräftad.
Det ska vara snyggt här innan veckan är slut.
Har du kennelnycklarna, Johnny?
Stopp, stopp!
VÅRT RESERVAT
VARNING - FARA
Frukost, era missfoster.
Nej!
Vi äter inte torrfoder.
Jag är ju hungrig.
Det är jag med, men vi äter inte hundmat.
- Men Earl, då? - Vad är det med honom?
Jag är hungrig.
Okej då, ät ni.
Ät.
Jag är inte hungrig.
Jag har ätit choklad.
Vad gjorde ni med händerna?
Teckenspråk.
Tecken?
Många hybrider kan inte prata som du och jag.
Har ingen lärt dem?
Antingen det, eller så lämpar sig deras stämband inte för tal,
så vi kommunicerar på andra sätt.
Det där är Haley. Hon låter så där när hon svär.
Hon svär mycket.
Hon undrar vem som har lärt dig att tala.
Jaha, ingen särskild.
- Dina föräldrar, då? - Jag har inte riktigt några.
Vem är då Storeman?
Du pratar i sömnen. Mycket.
Han var... Han var inte min pappa, bara en kille.
En väldigt snäll kille.
Men nu är han borta och jag är ensam.
Var är vi?
I pumphuset, den värsta platsen på hela djurparken.
- Hur vet du det? - Vi bodde däruppe förut.
Tills i går.
Det måste finnas en väg ut.
Djurparker är byggda för att hålla djur fångna, Gus.
Vi är inga djur. I alla fall inte helt och hållet.
Har ni prövat att gräva?
Ja. Jag Bobby. Jag grävt hela dagen.
Men han kommer inte förbi muren.
Betong, väldigt tjock.
- Är han...? - Han är som vi.
Förlåt, vi har inte presenterat oss.
Hälsa på Gus, allihop.
- Hej. - JoJo har du träffat.
Hon kan prata.
Jag tecknar hellre.
Junior gillar att hålla utkik från taksparrarna.
Och Haley är den som...
- Som svär mycket! - "Som svär mycket!"
Och härmar röster.
Anna och Hanna gör allt tillsammans.
Och vi hör allt.
Och Earl. Några snälla kvinnor tog hand om honom.
Och lärde mig att prata.
Det där är Maya. Passa dig för hennes svans.
Finn är nyast här, förutom du. Han har haft det tufft.
- Han kan prata, men... - Bara när jag vill.
Okej.
Otto ser inte särskilt bra, och han tappar piggar överallt.
Och det här är Max.
Du måste vara en...
En skunk!
Är det där en sköldpadda?
Det är Teddy.
Han är jätteblyg.
Mamma höll på att bygga en bassäng åt honom, men...
Han saknar henne mycket. Det gör vi alla.
Gå långsamt fram med honom.
Har du inte glömt nån?
"Har du inte glömt nån?"
Roy.
Vem är Roy?
Kameleontpojken.
De tog honom i går kväll när de kom hit med dig.
Jag vet inte, JoJo. Jag vet inte när han kommer tillbaka.
Roy...
HEMMA
Det blev bättre. Man måste göra allt själv numera.
Varför skulle de bästa vaktmästarna ryka först?
Hur många sa du att ni var?
Det är bara vi två.
Vi sköt barnfrågan framför oss tills naturen fattade beslutet åt oss.
Djurgrejen passade inte oss.
Oroa dig inte, vi har nolltolerans mot djurbarn här i Rockbridge.
De ska visst kallas för "hybrider" numera.
Ni kommer att stortrivas här. Säkerheten är förstklassig.
Twyla sköter vår gemensamma trädgård.
Vi började bunkra sprit tidigt, så det blir drinkar varannan vecka.
Grannarna har gjort i ordning den här. Vi är så glada att få hit en ny läkare.
- Han är inte praktiserande längre. - Äsch, det är väl som att cykla.
Det glömde jag nästan...
Där ute dödade din häst Trixie mig.
Och du och Adi sopade det under mattan.
...sopade det under mattan...
...sopade det...
- Hur länge var jag medvetslös? - Sen i går kväll.
- Du har inte varit utan så länge förut. - Hur lyckades du...?
De har gett mig ett labb.
- Jag har arbetat oavbrutet sen vi kom. - Men den hemliga ingrediensen, då?
Det finns god tillgång här.
Behövde du göra det själv?
Tack, Adi.
Vila nu.
Du har haft det kämpigt.
Det har vi båda två.
Du...
När kommer vi ut?
Snart.
Förhoppningsvis med ett botemedel.
Det räcker så, turturduvor.
Kom nu.
Jag behövde inte ha det här på mig. Vi har sovit ihop i tio år!
Abbot bestämmer.
Minsann...
Här ligger vi inte på latsidan.
Vad tycks?
Mycket rosa.
Du skulle ta fram ett botemedel, inte den där provisoriska skiten.
Min fru går först.
Det är ju ditt påtryckningsmedel.
Om hon dör får du ingenting alls.
Om hon dör, dör du med.
Jag ska iväg på ett viktigt ärende i ett par dagar.
Sen förväntar jag mig resultat.
Med all respekt så är jag helt utpumpad.
Trettiotvå människor dog nu på morgonen i smittan,
i det som förut var Albuquerque.
- Jag har inte sovit på tre dygn. - Vet du invånarantalet där nu?
- Jag behöver sova. - Ett par hundra.
Jag har aldrig gillat Albuquerque.
Det är likadant överallt. Så här ser den nya vågen ut.
Och det är fruktansvärt, men jag kan inte leverera om jag inte kan tänka!
Medan du leker familj med en död kvinna
kommer smittan som har utplånat 98 % av mänskligheten,
och som muterar snabbare än nånting vi har sett, rakt emot oss.
Den struntar i dig och din bättre hälft, och den behöver definitivt inte sova.
Vet du varför?
Den är smartare än du.
Du kan vila när du är död.
Hon får ingen mer dos förrän du har levererat.
- Men det hon fick räcker inte. - Du får du lov att skynda dig.
- Det tar flera veckor att... - Om några veckor är vi döda!
Du har tre dagar på dig. Jag har storslagna planer.
- Vem har befälet medan jag är borta? - Jag, sir.
En gång till, med inlevelse.
Jag, sir!
Hörde du?
Jag fick gåshud.
Gör oss alla en tjänst och ta er i kragen, ni två.
Gör i ordning operationssalen, Johnny.
Vi ska arbeta.
Väsnas inte!
Vidriga djur.
Vi hatar honom.
Jag också. Han var med när de fångade mig.
Hur tog de dig?
Jag anropade radion.
Jag var väl ute efter...
Jag vet inte riktigt. Jag ville bara inte vara ensam.
Vad menar du?
Vi kan anropa mamma!
"Vi kan anropa mamma!"
Anropa mamma!
Mamma!
Vad säger de?
Om vi kan kontakta mamma med radion...
...kanske hon kan befria oss!
Men har hon en radio?
Du har visst inte träffat henne.
Var hittar vi en radio?
Radiorummet. Uppe!
"Bara för lyssning. Aldrig samtal."
Jag vet hur man gör. Jag såg när hon gjorde det.
Men hur ska du komma dit?
Där!
Kom igen, Bobby.
Kom igen.
- Vad gör vi med de här? - Chefen sa att de ska ut, så vi hivar dem.
Ska vi skjuta prick?
Ja, kanske det...
...eller så kastar vi ner dem från ett tak.
Jag förstår att du blev befordrad. Du är påhittig.
Du lyckades, Bobby!
Ge mig nycklarna.
- Flytta på dig! - Gör det själv!
Hjälp Maya.
Kom igen.
- Kolla i spegeln. - Du är nära nu.
- Hjälp till. - Kom igen.
Det går!
Har du nycklarna?
Har inte du dem?
Då har väl Johnny dem.
Hippien? Hur kunde han få befälet?
- Vet du vem han är, hippien? - Nej, vem är han?
En obehaglig typ.
- De har gått! - Nu, Wendy!
- Tänk om de kommer tillbaka. - Du fixar det här.
Tänk om det inte går. Du ser hur det gick förra gången.
Då hade ni inte mig.
- Jag följer med. Säg vad jag ska göra. - Okej.
Hjälp till här borta.
Nu!
Nu.
Kom!
Kom, Gus!
Håll dig nära.
Där.
- Vi klarade det. - Du klarade det.
- Är du redo? - Jag föddes redo.
Mamma, vi lever.
Vi är i pumphuset under elefanthägnet. De har tagit Roy.
Titta inte.
Var det...?
Roy.
Säg att hon ska skynda sig.
Då så...
Tackar.
Du gräver dig inte ut igen.
Vad sa mamma?
Jag vet inte. Hon svarade inte.
Såg ni Roy?
Roy kommer inte tillbaka.
Nej, för Roy har rymt!
Ja, han smet när de hade hämtat honom. Vi hörde dem leta.
Han är fri!
Roy har rymt!
DU ÄR NU I LÅGLANDET
Dutch.
Mi amigo.
Låglandet blir bara vackrare för varje gång jag passerar.
Tänk vad brist på invånare kan göra.
Vi kom överens om tidpunkten. Blir Zhang försenad?
Hon kommer inte, va?
Hon hälsar.
- Texas har drabbats hårt av... - Den senaste vågen, jo tack.
Domedagsstammen.
"Domedagsstammen", minsann?
Vi har faktiskt gjort oss stort besvär för att komma hit.
En annan gång, Doug.
Tid är en begränsad resurs.
Då kommer väl inte din kompis skitstöveln från väst heller?
De är hemskt ledsna, båda två.
De bad mig räta ut alla eventuella frågetecken.
Ni gick med på att höra mitt förslag.
De tre släpper inte allt för vem som helst.
Jag är inte vem som helst.
Vi har röstat. Vad du än har på gång, så är vi inte intresserade.
Jag förstår.
- En annan gång. - Det kanske inte blir nån mer gång.
Folk är rädda. Jag ser det på mina soldater.
Och jag ser det på dina.
Där du ser rädsla, ser jag möjligheter.
Vi gillar inte varandra, men vi måste samarbeta.
Jag ska ge dig ett råd.
Stick hem.
Du blir aldrig accepterad.
Ge mig bara ordern.
Låt honom rida.
När det går upp för dem vad vi jobbar på kommer de att komma krypande.
Ledsen, Bobby. Vi får försöka igen sen.
Varför sa du så där om Roy?
Vi var tvungna.
Ibland får man tumma på sanningen, om det hjälper...
Enligt vem?
Mamma ljög aldrig för oss.
- Vad hade du tänkt säga till dem? - Sanningen.
Om de hämtar oss, kommer vi inte tillbaka.
Det var inte ditt fel med Roy. Klandra inte dig själv.
Det är inte ditt fel att ni blev fångade. De tog mig också.
Och jag var med världens största människa.
Vad hände med honom?
Jag vet inte.
Jag tror att han är hos pubba nu.
Men om han var här skulle han säga att jag inte ska vara ledsen.
Och...
...att inte göra knäppa hjortgrejer.
Och att jag skulle ha lite stake.
Vadå för stake?
Det vet jag inte, det sa han aldrig.
Han tog också på sig skulden för saker, men allt var ju inte hans fel.
Tror jag.
- Tänk om vi... - Säg det inte.
Det ska inte gå som för Roy.
Vi ska ta oss härifrån, alla tillsammans.
Han är mörkrädd.
Hans föräldrar hade honom gömd i källaren.
Mamma gav honom en nattlampa så att han kunde sova.
Jag vet inte hur jag ska ta hand om dem utan henne.
Vi ska nog komma på nåt.
Jag har hört att grisar ska vara supersmarta.
Så du är väl typ ett geni.
Akta!
Nej...
Var är du?
Den där.
DJURSJUKHUS
Fortsätt gå, Bambi.
Rör på dig!
Kom.
Kan du prata?
Heter du nåt?
Var kommer du från?
Det har redan gått en minut.
Om några minuter till kommer fyra stora män in genom dörren.
Då måste jag ge dig till dem.
De lägger dig på det kalla metallbordet där.
Och mannen med röda glasögon
tvingar mig att skära upp dig
och söka efter svar i din kropp.
Mitt ansikte blir det sista du ser.
Om inte...
Om du inte svarar på mina frågor.
Gjorde du så med Roy?
Jag visste att du kunde prata.
Vad ska jag kalla dig?
Gus.
Hur gammal är du, Gus?
Tio.
- Är du säker på det? - Jag är tio.
Jag heter Aditya Singh och jag är en av de sista läkarna.
- Vem har lärt dig att prata? - Min pubba.
Din pappa?
Nej, jag har ingen pappa.
Jag förstår.
Vad gjorde du med Roy?
- Jag visste inte att han hade ett namn. - Det är inget svar.
Har du känt nån som har blivit... svårt sjuk?
Tack vare pojken är en person som är väldigt viktig för mig
fortfarande vid liv.
Gjorde du Roy illa?
Ska du göra mig illa?
Jag är inte ond, Gus.
Jag försöker bara förhindra att alla blir sjuka.
Roy kunde inte svara, men det kan du.
- Var din pappa läkare? - Jag har ingen pappa, sa jag.
- Din mamma, då? - Jag har inte föräldrar. Får jag gå nu?
Jag frågar en sista gång.
Hur gammal är du?
Tio, sa jag! Tio vintrar, tio somrar, tio födelsedagar!
Du kan inte vara tio år!
Det är omöjligt. H5G9-viruset har bara funnits...
...i nio år.
Men du har nog rätt om dina föräldrar.
Vet du varför?
De la märke till en sak när de undersökte dig.
Du har ingen navel.
- Vad är...? - Jag vill träffa din pubba.
Han är inte kvar här.
Är han död?
Ja.
Men jag såg honom.
När jag föll ner bland de lila blommorna.
Jag såg honom på andra sidan, i mitt huvud.
Jag vet inte, men...
- Jag pratade med honom. - Jag förstår.
Kan du hitta honom igen?
Bland de lila blommorna?
Klart!
Oroa dig inte.
Du...
Jag är den enda som kan skydda dig.
Jag kan få dem att försvinna.
Men då måste jag veta att vi kan fortsätta prata så här.
Okej?
Jag ska visa dig en sak.
Titta här.
Jag vill inte ha det som finns här...
...utan det som finns här.
Hjälper du mig, Gus?
Kom igen!
- Gör du ingen av oss illa då? - Då hoppas jag slippa det.
Lovar du?
Ja...
Du har mitt ord.
En sak till.
Du klarade dig!
Jag ger mig ju inte av utan er.
Jag har med mig en sak.
Tack för att du är min vän
Hans föräldrar brukade spela musik för honom.
Den har jag inte hört.
Pantertanter.
Vad ville de?
Inget särskilt.
Men jag tror att jag har köpt oss lite tid.
Tack.
Vem är det?
Du först.
- Var är Judy? - Judy mår bra.
- Låt mig prata med henne. - Är du...?
Är du den jag tror?
Det beror på.
Hur kom du in på min vind?
Jäklar, det är du.
Jag är med Gus.
Gus...
Eller han är inte här, han rymde när han fick veta att du inte är hans...
Hallå?
Vem är du? Hur känner du Gus?
Jag heter Becky.
Och Gus...
Det är en lång historia.
- Är Richard där? - Nej, han...
Han är borta.
Det är en annan nu.
Jepperd.
Vänta.
- Hur länge har du haft telefonen på? - Några timmar, kanske.
- Jag skulle gömma mig i ditt ställe. - Jag fattar inte. Säg bara var du är.
En spårsändare aktiverades när du satte på telefonen.
Säg var du är, så kommer vi.
Hur mycket vet han?
Mycket.
Allt.
Jag vet inte.
Hur är han?
Du måste träffa honom.
Han har blivit en så fin grabb.
Hittade han mitt band?
Vilket band?
Shady Grove. Jag spelade in ett meddelande på en kassett som jag gömde på vinden.
Vad är en kassett för nåt?
Det är som ett band.
- Hade ni video? - Nej.
Skynda dig. Vi vet inte vem som spårar telefonen.
Är det den här?
Nej, men det börjar närma sig.
- Som ett USB-minne? - Större.
Jag tror att...
Här är det.
De är här.
Vilka?
Sistamännen.
Ta med sakerna och gå.
Nej, jag kommer med dig.
Nej!
Vänta!
Öppna dörren! Öppna!
Bara en av oss kommer härifrån levande, och det ska bli du.
Judy! Öppna!
Du måste ge bandet till Gus.
Lev.
Var tonåring. Du förtjänar det.
Det var fint att träffa dig.
Tack, Judy.
Vi vet att ni är där. Öppna, annars slår vi in dörren!
Det var fint att träffa dig med.
Ni skulle ha knackat.
Försvinn från min mark!
Bra försök.
Nej, nej, nej...!
Den här berättelsen handlar om de sista människorna.
De som arbetade i tystnad för att rädda oss alla...
...men som vägrade försvinna i tystnad.
Vänd uppochner på stället.
- Sök överallt! - Ska bli!
Det lilla ljus jag har Det ska få lysa klart
Lysa klart, lysa klart, lysa klart
Lunch, era missfoster!
Hund?
Hur kom du hit?
Storeman...
Tänk om...
Då lever han!
Den luktar som mamma också.
De är tillsammans!
Jag sa ju det! Vi ska ut!
Undertexter: Karl Hårding